Що?
Що за хрінь коїться?
Та ти женеш! Курва мать!
КЛАНИ ГАЛІСІЇ
МАРБЕЛЬЯ
Що думаєш?
-Це і є той бізнес? -Купувати чи ні?
-Треба ж глянути бухкниги. -Ти читатимеш?
Назаріо каже, гарний. Я покажу звіти.
Якщо ти не проти, краще я сама все перевірю.
Авжеж. Але спершу треба подивитися, як вони працюють.
Ходімо.
-Привіт. -Привіт.
Класно, га?
Що таке? Ти вже йдеш?
Мені набридло, якщо чесно. Та й маю ще одну справу.
Хочеш, я піду з тобою?
Розслабся і насолоджуйся. Не можна вічно працювати.
-Ми ще навіть не почали! -Ти здивуєшся. Поговоримо пізніше.
-Привіт, Мако. -Здоров. Усе добре?
Ну ж бо, чорт забирай! Трясця твоїй матері!
А що він сказав? Чому він там з'явився?
Каже, що це випадково, іноді приходить сюди покурити.
-Але в нього не було трави. -Господи.
Той його бачив?
-Гадаю, так. -Що значить «гадаєш»? Дідько.
-Бачив чи ні? -Так, бляха. Бачив.
І ти не міг зав'язати йому очі абощо, щоб він тебе не впізнав?
Чуваче, це Самуель. Ми заклеїли йому рот. Ще очі зав'язувати?
Ну добре. Поговори з ними.
І дай зрозуміти, що ніхто з них ні чорта не бачив.
Ясно?
Треба сказати Даніелю.
Це я сам. Подбай про свою частину.
Щойно випустиш його, відправ до школи.
Гаразд? Зрозумів?
Та зрозумів я, трясця.
Добре тоді.
Можна?
Так, звичайно.
Хотів познайомитися з тобою.
Це взаємно.
Наскільки я чув,
відколи ти приїхала в місто, усі трохи схвильовані.
Особливо Назаріо, ваш адвокат.
Він покидьок.
Але дуже відданий.
Так. Поки є гроші.
Як і всі, хіба ні?
Ще не бачив того, хто не любить гроші.
Ти любиш гроші, Ано?
Так. Але я ціную й інші речі.
Наприклад?
Свободу.
Чи є свобода без грошей? Ці речі тотожні, хіба ні?
Назаріо переконаний, що ти загроза.
-Йому? -Ні, для бізнесу.
Думає, що мій син піде на все, щоб затягнути тебе в ліжко.
Мої стосунки з вашим сином суто професійні.
Повія теж так може сказати.
І…
чому ти врятувала шкури Лисиць?
Бо вони мене найняли.
Це те, що я роблю, а не сплю з клієнтами.
І це все?
Так.
Не люблю, коли ображають інших, щоб довести, що можуть.
Думаю, якщо вам доведеться зводити рахунки з партнером, що зрадив,
ви маєте вирішувати це з ним, а не з ними, так?
А хто сказав, що я не звів?
Ви б подбали, щоб усі про це знали.
Ну, Ано…
Було приємно.
Взаємно.
КАМБАДОС
Марко.
Що сталося?
Нічого, але ясно, що тобі начхати на мене.
-Чого це? -Чорт, Маріє.
Мене розізлило, що ти сказав. Але я не казала, що ти мені байдужий.
Мабуть, я не зрозумів.
Ти сьогодні з усіма такий, а не лише зі мною,
а в класі ти був… Не знаю. Неуважний.
Маріє, я маю побути сам. Мені треба подумати.
Так. Я теж думала.
Про твої слова щодо мого діда.
-Знову це… -Послухай.
Усі ті роки…
Ти знаєш мою сім'ю.
Його ненавидять, бо він так зник.
Може, я ні, тому хотіла побачити його…
Героєм.
Ось чому я так розлютилася.
Бо в глибині душі я знаю: ти правий.
Він брав участь у темних справах, як і інші.
Він вийшов, щоб урятуватися.
Ходімо.
-Лате. -Дякую.
І шматочок тортильї.
Не треба. Твоя мама з мене корову зробить.
Ой боже…
Ти вічно бігаєш, швидко її спалиш.
Ти не проти?
Ні. Будь ласка.
Власне, можна мені одну?
-Ти палиш? -Так. Знаю, по мені не скажеш.
-Ні. -Але я іноді палю.
Бери.
-Дякую. -Нема за що.
Лауро, можна дещо спитати?
Авжеж.
Яким був твій батько?
Вибач. Як не хочеш відпо…
Ні, усе гаразд. Чесно, я не знаю.
Я погано його пам'ятаю.
Я була мала, я не…
Пам'ятаю його великі руки.
Мені вони здавалися великими.
І як боляче було,
коли він причісував мене перед школою.
Так. Мій тато мало не божеволів, розплутуючи мої вузли.
Мама каже, він дуже любив вечірки.
І гарно співав.
Я ніколи не чула.
Ні, я теж.
Свого батька тобто.
Скільки йому?
Він помер.
Кілька місяців тому.
Бляха, співчуваю.
Дякую.
Ну, це було…
Це було дуже швидко. Рак.
Ну ти хоч мала нагоду дізнатися, який він, так?
Так.
Слухай, ти бачив, щоб хтось сюди приходив учора?
Ні.
Вважаєш мене за ідіота?
Чого б'єш мене, Тоньо?
Може, доведеться тебе застрелити.
Ти про що?
Не обов'язково бути тут, щоб це сталося. Розумієш?
Ти можеш відпочивати вдома чи в барі, але якщо ми дізнаємося, що ти був тут,
і патякатимеш, що бачив чи чув, ти не протримаєшся й дня.
-Ти мене зрозумів? -Так.
-Так? -Так!
Добре. Бачу, ми розуміємо одне одного.
-Поговори, щоб мене відпустили. -Так.
Тебе слухають.
Заспокойся. Ось, з'їж щось.
Їж повільно і розслабся, чорт забирай.
Ти впевнена?
Я ж тобі сказала.
Вони були в лижних масках. Я нікого не впізнала.
Чому я тобі не вірю?
Не знаю.
Ти тут усіх знаєш.
Навіть як були в масках, мабуть, ти щось чула.
Знайомий голос допоможе знайти того бідолагу, поки не пізно.
Вони нічого не казали.
Я не розумію, Лауро.
-Думав, з усіх людей ви… -Думав, що ми з усіх людей що?
Ти їм нічого не винна.
Навпаки.
Не треба їх захищати.
Я захищаю себе і свою доньку.
І все.
Як нова!
Звісно, я багато над нею працював. Була розвалина.
-Ти далі розвалюєш. -Ага.
-Слухай. -Що?
Я розмовляв з нашими друзями.
Вони задоволені, так?
Дуже. Наступна робота буде великою.
Справді? Наскільки?
-Принаймні, як твоя машина. -Ого. Чудово.
Завантажене торгове судно.
Щоб розвантажити, тре буде пройти пів шляху до Азорів.
Треба, щоб італійці якнайшвидше доставили човен,
інакше не встигнемо. Коли?
Я тобі скажу. Але треба все підготувати.
-Ідеться про великі гроші. -Заспокойся.
Ми впораємося, ось побачиш.
Але нам треба розібратися з іншою проблемою. Знаєш?
-Самуелем? -Так.
Відпусти його.
-Ні. Ти певен? -Так.
Так злякався, що нічого не скаже.
Що? З ним були проблеми?
Ні, не з ним.
-А з ким? -З Марко.
Був на консервному заводі, бачив Самуеля, а той бачив його.
Жартуєш.
-Що він там робив? -Не знаю. Дрочив абощо, не знаю.
-Але тепер ми маємо… -Що тепер?
-Уб'ємо через це Семуеля? -Ні, але ми маємо щось зробити.
Викрадення було помилкою. Не треба було слухати мого тата.
Не можна налажати.
-Якщо він накапає… -Не накапає.
-Він нас підставить. -Він знає, що добре для нього.
Треба обережно з Марко, щоб він ні з ким не розмовляв.
Не хвилюйся.
Тоньйо говорив з ним, і він знає, що має робити.
Тоньйо?
МИТНИЦЯ
-Добрий ранок. -Добрий ранок.
НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ
-Проїжджайте. -Дякую.
ГІБРАЛТАР
-Усе добре? -Не життя, я мрія, бляха.
-Ти бачив, як вони виїжджали зі стоянки? -Так. Синя машина, так?
-Переконався, що не переслідують? -Розслабся.
Я покатався і не побачив нічого підозрілого.
-Вони якось дещо дізналися. -Що вони можуть знати?
Мене не бачили місяцями, а тепер не можу їх позбутися.
Випадковостей не буває, Назаріо.
У всякому разі ми могли б відкласти це на інший час.
Я обіцяв людям у цьому офісі, що буду сьогодні.
Не конче нині підписувати.
Треба спитати в клятої поліції дозволу, коли завершувати угоди?
Ну, поки ти у в'язниці…
Слухай, Назаріо.
У в'язниці чи поза нею я керую своїм життям, ясно?
Ходімо.
ЮРФІРМА «ЗОЛОТИЙ ЗАХІД» БУХГАЛТЕРСЬКИЙ ТА ПОДАТКОВИЙ ОБЛІК
-Доброго ранку. -Доброго.
Ми до адвокатки Ани Гонсалес.
-Заходьте. -Дякую.
-Проходь. Сідай. -Ось.
Гарно тут.
-Вітаю. -Вітаю.
-Рада знайомству. Ана. -Як ви?
-Кармело. Дуже приємно. -Взаємно.
Ну, розповідайте.
Чим можу допомогти?
Ну, я хотів би вас запитати.
Це правда, що ви допомогли Лисицям з баром?
Ну, так. Пані Берта Фігаредо найняла мене,
тож, мабуть, так.
Це круто, бо нам потрібен хтось з яйцями.
Ох. Чудово.
Кармело.
-Не будь грубим. -А що я сказав?
-Ти мене соромиш… -Усе гаразд.
-Вибачте. -Серйозно. Усе гаразд.
Справа у спадку.
Мого покійного батька.
Її брати організували тіньову схему,
і хочуть забрати найкраще, розумієте?
-Так. Думаю, так. -Їй це не треба знати.
-Я стисло переказав. -Ну…
Я співчуваю вашій втраті, але так, розкажіть мені більше.
Що нам робити із твоїм сином?
Ти про адвокатку?
Поки залиш це.
Кажу тобі, вона щось задумала. Зазіхає на ваше.
Так, а ти ні?
Ти серйозно?
І ти таке кажеш після стількох років спільної роботи?
Назаріо, скільки грошей ти з нами заробив?
Багато. Так.
Але ви зробили набагато більше завдяки моїй роботі.
Адвокатка, схоже, вправна. Мабуть, краща за тебе.
Тобі треба порозумнішати.
Побачимо, хто має порозумнішати, і хто мудрий.
Чорт, морепродукти несмачні.
На смак як пластик.
-Так? -Добрий день. Я шукаю Наранхо.
Наранхо?
Ага, він один із шефів, так? Командир чи щось таке.
Інспектор Наранхо з УБОЗу.
Вони не тут. Їхній штаб у Понтеведрі.
У Понтеведрі.
Точно?
Абсолютно. Але якщо хочете поговорити з кимось тут…
-Ні, дякую. Я поїду в Понтеведру. -Хвилинку.
Дайте я вам телефон запишу.
Зателефонуйте їм, домовтеся про зустріч, так буде простіше.
Дякую.
Дивись.
Італійська поліція впізнала. Він шахрай.
Піарник кількох нічних клубів у Римі.
Дружить з місцевими дилерами.
Шукає дівчат для них і таке інше, але, здається, не в бізнесі.
Ясно.
Чого він говорив із цими хлопцями?
Певно, за компанію з іншим пішов у туалет.
Попроси допомоги в Мадрида. Треба з'ясувати, хто він.
Перевір вуличні камери, він мав увійти в якийсь момент.
-Так. -Починай.
АВТОВОКЗАЛ
Усі на вихід, негайно!
Ви глухі? Забирайтеся!
Що це в біса таке? Що ви робите? Не знову. Геть звідси, негайно!
-Розслабся, нічого не буде. -Геть!
Роби, як кажуть, і все буде добре.
-Привіт, Берто. Давно не бачилися. -Чого тобі?
-Тут так чисто. -Чого тобі?
Нова фарба?
Слухай.
Прямо зараз твоя онука їде на автобусі до Понтеведри
на зустріч із лягавим з УБОЗу, який іноді буває тут.
Якщо мені скажуть, що вона зайшла в ту дільницю,
я спалю твій бар.
Разом із тобою.
На твоєму місці, я б подзвонив їй.
Мій телефон усередині.
Гаразд. Я піду з тобою.
-Бабусю? -Маріє, забирайся звідти.
-Що? -Негайно! Просто йди, негайно!
Але…
Щойно пішла.
Ні з ким не говорила. Була дві хвилини.
Ясно.
Тепер, якщо треба, хай змінить школу і забуде про Марко.
Я не хочу знову бачити їх разом, ясно?
Гаразд. Завжди радий тебе бачити.
-Що? -Сідай.
У мене плани.
Сідай.
Закинете це мені додому?
-Що сказав Марії? -Нічого.
Нічого аякже. Розповів, що бачив?
-Розповів? -Я нічого не казав!
Тоді чому вона пішла в поліцію?
У поліцію? Звідки мені знати?
-Я казав тобі не відкривати рота. -Так і робив, клянуся.
Краще б це було правдою.
-Що буде з Самуелем? -А тобі що?
Мені небайдуже, тому й питаю.
Ти дурний чи як?
-Зупини машину, я хочу вийти. -Що?
Спини кляту машину, я вийду!
Вийдеш, коли я скажу.
Що за?.. Марко!
Клятий пацан.
Що?
Куди зібрався, зраднику?
Га? Ти дуже поспішаєш, еге ж?
-Ти щойно приїхав? -Так. Сідай.
-Їдь поспи. -Сідай, прошу.
-Аналізи за пів години, так? -Так. Я ж казала, це необов'язково.
Може, ні, але я хочу піти з тобою.
Будь ласка.
Марто, я хочу, щоб ти знала: у цьому світі лише ти мені важлива.
Вибач, Марто, треба відповісти.
-Так, що таке? -Вуличні камери допомогли.
Ми взнали, у туалеті був Андреа Піллоні.
Хто це в біса?
Власник верфі на Сардинії. Певно, співпрацює з Рокко.
Розважаються по всьому острову влітку.
Падіни хочуть купити катер.
Має бути щось особливе, чого не роблять у нас.
Так. Зрозуміло, що Падіни задумали щось велике.
То точно.
Дуже дякую.
ПОРТО
-Це там. -Тут?
ЖОАО КОРРЕЙЯ ДУШ САНТУШ — НОТАРІУС
-Документи готові? -Усе тут.
-Нотаріус буде тут за хвилину. -Супер. Дякую.
Дякую.
Чорт.
-Я маю це все підписувати? -Паперів багато, але все просто.
Ми переводимо кілька твоїх об'єктів
фірмі, яку я відкрила тобі на Кайманах.
-А все інше? -Фіктивні фірми.
Щоб замести сліди до того, як об'єкти знов будуть на головній фірмі.
-Тієї на Кайманах? -Так.
І ти впевнена, це не відстежать до мене?
Те, що ми робимо це в Португалії, ускладнює розслідування,
бо їм знадобиться міжнародний ордер,
але навіть як він буде,
вони побачать, що ти продав кілька об'єктів
приватним корпораціям, які належать тобі, але де твоє ім'я не фігурує.
Блискуче.
-Ти досі з Марко? -Що?
-Ти чула. Відповідай. -Це не твоя справа.
-Що він сказав? -Про що?
-Про справи його дядька. -Нічого, мамо.
-Що хотіла розповісти поліції? -Про бачене.
Що ми бачили, коли забрали Самуеля.
І що я чула голос Тоньйо.
-Ти з глузду з'їхала? -Чому? Бо хотіла розповісти правду?
Що не мовчу, як ти?
Я не повірила, побачивши, як ти говориш з лягавим.
Він має рацію. Чому ми маємо захищати цих людей?
Вони мало не підпалили бабусю.
Тепер розумієш чи ні?
Як тобі нотаріус? Оце кадр.
Ця куртка і зализане сиве волосся.
-Так, схожий на стару кінозірку. -Ага.
Рекомендуєш нам це місце?
А що не так? Мені подобається.
Мені теж. Він подумав, ми пара.
-Ти про що? Чому? -Ти не бачиш?
Не бачиш, що тут лише пари?
-Та мають бути різні люди. -Ні.
Закладемося?
-На цю вечерю? -Обережно, тут дорого.
Копійки в порівнянні з моїм рахунком.
Справді? Домовились.
Ці двоє, жінка у фіолетовому і бородань.
Що з ними? Вони можуть бути одруженими.
Вона сміється з його жартів.
-І? -Це означає, що неодружені.
-Дивись. -Чорт.
-Так. -Ні.
Замовлю найдорожчі страви.
Обережно.
Поглянь на цих двох. Нудно.
Вітаю.
-Точно не холодно? -Ні. Усе гаразд.
-Більше не пропонуватиму куртку. -Майже прийшли.
Слухай, є дещо… З усіма розмовами за вечерею…
-У мене не було нагоди… ну… -Що?
Я приїхав сюди з ідеєю зробити тобі пропозицію.
Що?
Не дивися так на мене. Це не те, що ти думаєш.
Ще щось?
За кого ти мене маєш?
Я бізнесмен, серйозна людина.
Так. Я теж.
Жінка.
Я хочу купити два човни. Рибальські. Тут, у Португалії.
Хочеш, щоб я допомогла?
Зроби те, що й раніше.
Щоб ніхто не дізнався.
Щоб твоє ім'я ніде не з'являлося, так?
Упораєшся з усіма паперами — отримаєш гроші.
Буде на більше вечерь.
Ну?
Що скажеш?
-Так. Це я можу. -Справді?
Блискуче.
Ну, тоді час відпочивати.
Це мій номер.
Гаразд.
-Я до свого. -Так.
На добраніч.
Дякую за вечерю.
ДАНІЕЛЬ НЕ МОЖУ ЗАСНУТИ. СНУ ЯК НЕ БУЛО
АНА ПОЛІЧИ ОВЕЦЬ
ДАНІЕЛЬ У МЕНЕ ТУТ ЦІЛЕ СТАДО!
АНА ХАХАХАХА
І ЩО?
ПРИВЕЗЛА КНИГИ?
АНА НІ
АНА ЩО ТИ ХОЧЕШ?
ХОЧЕШ, РОЗПОВІМ КАЗОЧКУ?
АНА МЕНІ ЛІНЬКИ ОДЯГАТИСЯ
ДАНІЕЛЬ МЕНІ ЗАЙТИ?
Я ПРИЙДУ!
АНА НА ДОБРАНІЧ
Чорт, яка вибоїста дорога.
Чорт.
-Виходь. -Ходімо.
Обережніше там.
Не побий голову в кінці.
-Ну ж бо, бляха. -Підведіть його сюди.
Що відбувається?
-Га? -Сюди, Фіфо.
Зніми капюшон. Підведи його ближче.
-Дай йому роздивитись. -Я нічого не скажу.
-Не сумніваюся. -Відпусти мене, Ніло. Прошу.
Слід було думати до того, як зблизився з УБОЗом.
-Відпусти мене. -Стулися на хрін!
-Спускайся. -Ти здурів?
Ні!
Гей! Усе гаразд?
Щось зламав?
Виродки.
Ну, вмикай. Лий сюди.
Ні! Я їм нічого не казав. Чорт, Ніло.
-Вони нічого не знають. -Врубай!
-У нас нема цілої ночі. Давай. -Я їм нічого не казав.
Так, аякже.
-Забери цю хрінь! -Гаразд.
-Витягни мене звідси. Припини! -Врубай!
-Давай. -Стій!
-Припини! -Бляха!
Що тепер? Починаєш віддавати накази?
-Ніло, будь ласка! -Ти не вмієш правильно просити?
У пам'ять про твого тата, Ніло!
-Вимкни! -Чорт.
Змусиш мене згадати сьогодні цього покидька?
Пішов ти! Застрель мене!
-Самуелю. -Чорт.
-Що? -Ні слова про це.
Присягаюся. Я не скажу ні слова.
Клянуся довбаною матір'ю. Витягни мене звідси.
Ходімо.
Гей! Не залишайте мене тут, покидьки!
Не залишайте мене тут! Дідько!
Не залишайте мене тут, бляха!
Покидьки! Я вас дістану, виродки!
Гей, Робере! Подбай про це, нам треба працювати.
Агов, стій!
Тут якийсь чоловік.
Переклад субтитрів: Марія Подвісньова