Hva?
Hva faen skjer her?
Du kødder med meg! Helvete heller!
KLANENE I GALICIA
Hva syns du?
-Er det dette? -Kjøpe eller ei?
-Vi bør ta en titt på bøkene. -Skal du lese nå?
Alt i orden, ifølge Nazario.
Hvis det er greit, sjekker jeg det helst selv.
Greit. Men først bør vi se hvordan de jobber, ikke sant?
Kom.
-Hei. -Hei.
Bra, eller?
Og du? Drar du?
Ærlig talt kjeder sånt her meg. Jeg har et ærend.
Skal jeg bli med deg?
Nei. Slapp av og nyt. Man kan ikke bare jobbe.
-Vi har ikke begynt engang! -Det kan du tro. Vi ses etterpå.
-Hva skjer, Maca? -Hvordan går det?
Kom igjen, for faen! Helvete!
Hva sa han? Hvorfor dukket han opp der?
Han sa det var tilfeldig, at han kommer hit for å røyke.
-Men han hadde ikke noe på seg. -Herregud.
Så han ham?
-Jeg tror det. -Hva mener du med "tror?
-Ja eller nei. -Ja, for pokker.
Du kunne ikke dekke til øynene hans, så han ikke gjenkjente deg?
Det er Samuel. Vi har kneblet ham. Vi dekker ikke til øynene og.
Ok, greit. Bare snakk med dem.
Og gjør det klart at de ikke så noe, noen av dem!
Ok?
-Vi må ringe Daniel. -Det tar jeg meg av. Gjør din del, du.
Når han tar poenget, sender du ham tilbake på skolen. Greit? Forstått?
-Ja, for faen. -Da så.
Får jeg?
Ja, selvsagt.
Jeg var spent på å møte deg.
I like måte.
Fra det jeg har hørt, har alle vært litt på tuppa siden du dukket opp.
-Spesielt Nazario, advokaten din. -Han er en drittsekk.
Men veldig lojal.
Ja. Så lenge det er penger å tjene.
Som alle. Jeg har til gode å møte noen som ikke liker penger.
Gjør ikke du det, Ana?
Jo. Men jeg verdsetter andre ting og.
-Som hva da, for eksempel? -Frihet.
Kan man ha frihet uten penger? Er ikke det to sider av samme sak?
Nazario mener du er en trussel.
-For ham? -Nei, for forretningene.
At sønnen min gjør hva som helst for å få deg til sengs.
Forholdet vårt er helt og holdent profesjonelt.
Det samme kan en prostituert si.
Og…
Hvorfor reddet du tysterne?
Fordi de ansatte meg.
Jeg gir klientene mine hjelp, ikke sex.
Ikke noe annet?
Jo.
Jeg liker ikke at folk plager andre bare for å bevise at de kan.
Hvis du har noe uoppgjort med partneren som forrådte deg,
bør du ta det med ham, ikke med dem, eller?
Hvem sier at jeg ikke har det?
Da ville du ha sørget for at alle visste det.
Vel, Ana…
-Hyggelig å møte deg. -I like måte.
Marco.
Hva er det?
Ingenting, du bryr deg jo uansett ikke.
-Sier hvem? -Faen heller!
Du gjorde meg forbannet. Jeg har aldri sagt at jeg ikke bryr meg.
Jeg må ha misforstått.
Det er ikke bare meg, du er sint på alle. Og i timen var du… rar.
Jeg trenger å være litt alene. Jeg må tenke.
Ja vel. Jeg har tenkt, jeg og. På det du sa om bestefaren min.
-Ikke dette nå igjen… -Hør etter.
Alle disse årene…
Du kjenner familien min.
De hater ham for at han forsvant.
Jeg gjorde kanskje stikk motsatt og ville se ham som…
En helt.
Og derfor ble jeg så sint. For innerst inne vet jeg at du har rett.
Han var like innblandet som de andre. Han tilstod for å redde seg selv.
Kom.
-Latte. -Takk.
Og et stykke potetomelett.
Nei. Moren din får meg til å legge på meg.
Gi deg…
Så mye som du løper, forbrenner du det.
-Får jeg? -Slå deg ned.
Faktisk, kan jeg få en?
-Røyker du? -Det virker kanskje ikke slik.
Men ja, iblant.
Her.
-Takk. -Ingen årsak.
-Får jeg spørre deg om noe, Laura? -Så klart.
Hvordan var faren din?
-Beklager. Hvis du ikke vil svare… -Nei, det går fint.
Jeg vet faktisk ikke. Jeg husker ikke så mye.
Jeg var så liten. Jeg…
Jeg husker de store hendene hans. De virket store.
Og hvor vondt det gjorde når han gredde håret mitt før skolen.
Ja, faren min ble gal når han prøvde å gre ut flokene mine.
Mamma sier at han likte å feste.
Og at han var en god sanger. Men jeg hørte ham aldri.
Ikke jeg heller.
Faren min, altså.
Hvor gammel er han?
Han døde.
Nå nylig.
-Jeg kondolerer. -Takk.
Vel, det…
Det gikk fort, kreft.
Du fikk i det minste bli kjent med ham.
Ja.
Du, så du noen komme inn hit i går?
Nei.
-Tror du jeg er helt idiot? -Hvorfor slår du meg, Toño?
-Pokker og. Vi må kanskje skyte deg. -Hva snakker du om?
Og det trenger ikke å skje her. Du vet det?
Du kan være hjemme eller på kafeen.
Hvis vi får vite at du har sagt at du så ditt eller datt, lever du ikke lenge.
-Forstått? -Ja.
-Ja? -Ja.
Fint. Da forstår vi hverandre.
-Snakk med dem. Be dem slippe meg. -Ja.
-De hører på deg. -Ro deg ned. Spis litt.
Spis og ro deg ned, for pokker.
-Så du er sikker? -Jeg har jo sagt det.
De gikk med finlandshetter. Jeg gjenkjente ingen.
-Hvorfor tror jeg deg ikke? -Ikke vet jeg.
Du kjenner alle her. Selv med hetter, må du ha hørt noe.
En kjent stemme som hjelper oss å finne stakkaren før det er for sent.
De sa ingenting.
Jeg skjønner ikke.
Dere, av alle folk…
-Vi, av alle, hva? -Dere skylder dem ingenting.
Tvert imot.
-Du burde ikke beskytte dem. -Jeg beskytter meg selv og datteren min.
Det er alt.
-Som ny! -Jeg har jobbet hardt. Den var et vrak.
-Fordi du vraker den. -Ja.
-Du? -Ja?
Jeg snakket med vennene våre.
De må være fornøyde?
-Veldig fornøyde. Neste jobb blir svær. -Å ja? Hvor svær?
-Minst like svær som bilen din. -Jøss! Råbra!
Et fullastet skip. Vi må halvveis til Azorene for å tømme den.
Italienerne må levere båten så fort som mulig.
-Ellers går det ikke. Når? -Jeg gir beskjed. Men alt må være klart.
-Det er mye penger. -Ingen fare.
Vi fikser dette, vent og se.
Men vi må løse det andre problemet, vet du?
-Samuel? -Ja.
Slipp ham.
-Nei. Sikker? -Ja.
Han er livredd, han sier ingenting.
Hva? Har vi et problem med ham?
Nei, ikke med ham.
-Hva? -Marco. Han dukket opp på fabrikken.
-Han så Samuel, og Samuel så ham. -Tuller du?
-Hva skulle han der? -Aner ikke, runke? Hva vet jeg?
-Men nå må vi… -Må vi hva?
-Skal vi knerte Samuel over dette? -Nei, men noe må vi gjøre.
Å kidnappe ham var en tabbe. Vi burde ikke hørt på faren min.
-Vi kan ikke rote til dette. -Snakker han…
-Neppe. -Da er vi ferdig.
Han vet sitt beste.
Vi må være forsiktig med Marco, så han ikke sier noe.
Ikke tenk på det. Toño snakket med ham. Han vet hva han må gjøre.
Toño?
TOLLKONTROLL
-God dag. -God dag.
-Vær så god. -Takk.
-Alt i orden? -Som en drøm.
-Du så dem dra fra parkeringen? -Ja, den blå bilen, ikke sant?
-Ingen fulgte etter deg? -Ingen fare.
Jeg kjørte rundt en stund uten å se noe.
-De vet noe. -Hvordan kan de det?
De har ikke brydd seg på månedsvis, og nå er de overalt.
Ingenting er tilfeldig, Nazario.
Uansett, vi kunne ha utsatt det til en annen gang.
Jeg lovte folka på kontoret at jeg kom i dag.
Vi må ikke signere i dag.
Skal jeg be politiet om tillatelse til å dra i havn en avtale?
-Du sitter fortsatt i fengsel… -Nazario.
I eller utenfor fengsel, så styrer jeg mitt eget liv, ok?
Kom.
GOLDEN WEST ADVOKATBYRÅ
-Hallo. God morgen. -God morgen.
Vi skal møte advokat Ana González.
-Stig på. -Takk.
-Kom inn. Slå deg ned. -Sånn.
Veldig fint.
-Hei. -Hei.
Hyggelig å møte deg. Ana.
-Carmelo. Hyggelig. -Hyggelig å møte dere. Så, fortell.
-Hvordan kan jeg hjelpe dere? -Vi vil stille deg et spørsmål.
Stemmer det at du hjalp tysterne med kafeen?
Ja, fru Berta Figaredo ansatte meg, så ja, jeg antar det.
Flott. For vi trenger noen med svære baller.
Å… Fint.
Carmelo.
-Pass språket. -Hva har jeg sagt?
-Du skjemmer meg ut… -Ingen fare.
-Beklager. -Nei, det går fint.
Det har å gjøre med en arv. Min avdøde fars.
Brødrene hennes prøver for å grabbe til seg mest mulig. Skjønner?
-Ja, jeg tror det. -Den delen trenger hun ikke vite.
-Jeg går rett på sak. -Vel…
Jeg kondolerer så mye. Men ja, fortell.
Så, hva gjør vi med sønnen din?
Angående advokaten?
Best å la det ligge for nå.
Dama pønsker på noe. Hun vil ha det som er deres.
Og det vil ikke du?
Er du seriøs?
Hvordan kan du si noe sånt etter alle våre år sammen?
-Hvor mye penger har du tjent på oss? -Mye. Ja.
Men du har tjent mye mer takket være meg, har du ikke?
Advokaten er dyktig. Dyktigere enn deg. Det må du forstå, Nazario.
Vi får se hvem det er som må forstå.
Pokker, denne sjømaten er smakløs. Den smaker som plast.
-Ja? -Hei. Jeg ser etter Naranjo.
Naranjo?
Ja, han er en av sjefene, ikke sant? En leder eller noe.
Betjent Naranjo, fra GRECO-enheten. Kontoret deres er i Pontevedra.
I Pontevedra.
Sikker?
Helt sikker. Men hvis du vil snakke med noen her…
-Nei, takk. Jeg drar til Pontevedra. -Et øyeblikk. La meg skrive ned nummeret.
Ring dem og gjør en avtale. Det blir mye enklere.
Takk.
Se her.
Italiensk politi identifiserte ham.
Jobber med PR for flere nattklubber. Venn med mange lokale langere.
Finner jenter til dem og sånt, men er visst ikke i bransjen.
Skjønner.
-Så hvorfor pratet han med dem? -Han hang bare med fyren fra toalettet.
Spør Madrid om hjelp. Vi må finne ut hvem han er, ok?
Og sjekk gatekameraene. Han må ha kommet inn på et tidspunkt.
-Ja. -Fortsett.
BUSSTERMINAL
Alle sammen, ut, nå!
Er du døv? Ut, for helvete!
Hva i helvete er det som foregår? Ikke nå igjen. Kom dere ut, nå!
-Rolig, dette går fint. -Ut!
Gjør som vi sier, så går dette fint.
-Hei, Berta. Lenge siden sist. -Hva vil du?
-Så rent her. -Hva er det du vil?
Har dere malt?
Hør her.
Barnebarnet ditt sitter på bussen til Pontevedra
for å møte GRECO-betjenten som kommer hit iblant.
Får jeg beskjed om at hun går inn på stasjonen,
brenner jeg ned kafeen din.
Med deg inni.
Så hvis jeg var deg, ville jeg ringt henne.
-Telefonen er der inne. -Greit, jeg blir med deg.
-Bestemor? -Kom deg ut derfra, María.
-Hva? -Kom deg ut. Gå derfra, nå!
Men…
Hun dro nå.
-To minutter, snakket ikke med noen. -Greit.
Nå, hvis nødvendig, få henne til å bytte skole og glemme Marco.
Jeg vil ikke se dem sammen igjen, forstått?
Greit. Hyggelig å se deg, som alltid.
-Ja? -Sett deg inn.
-Jeg har planer. -Sett deg inn.
Hei, kan du levere den senere?
-Hva sa du til María? -Ikke noe.
Ingenting, du liksom! Fortalte du hva du så?
-Gjorde du? -Jeg sa ingenting!
-Så hvorfor gikk hun til politiet? -Politiet? Det vet vel ikke jeg!
-Jeg ba deg holde kjeft. -Jeg gjorde det. Jeg sverger.
Det bør stemme.
-Hva skjer med Samuel? -Er det din sak?
-Jeg spør fordi jeg bryr meg. -Er du helt idiot eller?
-Stopp bilen, jeg vil av. -Unnskyld?
-Stopp den jævla bilen. Jeg vil av! -Du går av når jeg sier det.
Hva faen…? Marco!
Jævla guttunge!
Hva?
Hvor var du på vei, tyster? Hva? Du hadde det visst travelt?
-Kom du nå? -Ja. Sett deg inn.
-Dra og sov. -Vær så snill.
-Timen er om en halvtime? -Ja, men jeg sa du ikke trengte.
Kanskje ikke, men jeg vil bli med deg. Vær så snill.
Marta, jeg vil at du skal vite at du er det eneste som betyr noe for meg.
Unnskyld, Marta. Jeg må ta denne.
-Ja? -Gatekameraene ga uttelling.
Vi vet hvem som var på toalettet. Andrea Pilloni.
Hvem faen er det?
Eier et skipsverft på Sardinia, gjør business med Rocco.
De fester på øya om sommeren.
De vil kjøpe en racerbåt.
Det må være noe spesielt, noe som ikke lages her.
Ja, Padín-klanen har store planer.
Absolutt.
Tusen takk.
PORTO
-Der er det. -Her?
NOTARIUS PUBLICUS
-Er alle papirene klare? -Ja.
-Protokollføreren kommer straks. -Perfekt.
Takk.
Faen.
-Må jeg signere alt det der? -Det ser mye ut, men det er enkelt.
Vi overfører flere av eiendommene dine til et selskap på Caymanøyene.
-Og alt det andre? -Skallselskap.
Så sporet forsvinner før eiendommene ender opp hos hovedselskapet.
-Det på Caymanøyene? -Nettopp.
Og det kan ikke spores tilbake til meg?
Å gjøre dette i Portugal forverrer en etterforskning.
For da må de ha internasjonal fullmakt. Og om de så skulle få det,
vil de finne at du har solgt eiendommer til private selskaper, som tilhører deg.
Men navnet ditt er ikke å finne.
Genialt.
-Er du fortsatt med Marco? -Hva?
-Du hørte meg. Svar. -Ikke bry deg.
-Hva har han sagt? -Om hva?
-Om onklenes forretninger. -Ingenting.
-Så hva ville du si til politiet? -Det jeg så.
Det vi begge så da de tok Samuel. Og det jeg hørte. Toños stemme.
-Har du gått fra vettet? -Hvorfor? Fordi jeg ikke tier som deg?
Jeg kunne ikke tro hva du sa til betjenten.
Han har rett. Hvorfor beskytter du de folka?
Fordi de nesten satte fyr på bestemoren din. Forstår du nå, eller?
Og den protokollføreren? For en type! Med jakken og den grå bakoversveisen.
-Ja, han lignet på en gammel filmstjerne. -Ikke sant?
-Og å anbefale dette stedet? -Jeg syns det er flott her.
Jeg og, men han trodde vi var et par.
-Hva snakker du om? -Ser du det ikke?
Det er kun turtelduer her.
-Det må vel være litt forskjellig? -Nei.
Skal vi vedde?
-Middagen? -Forsiktig, det er dyrt.
-Ingenting mot hva jeg fakturerer deg. -Å ja? Greit.
De to der, dama i lilla og mannen med skjegg.
-Hva med dem? De kan være gift. -Hun ler av alle vitsene hans.
-Og så? -Da er de ikke gift.
-Se. -Pokker!
-Jepp. -Nei.
-Jeg skal bestille det dyreste på menyen. -Forsiktig.
Se på de to. Snakk om kjedelig.
Gratulerer.
-Sikker på at du ikke fryser? -Nei da.
-Jeg tilbyr ikke jakka igjen. -Vi er der straks.
Du én ting. Med all den middagspraten…
-Jeg fikk ikke sjansen til… -Hva?
Jeg kom hit med planer om en invitasjon.
Hva?
Ikke se sånn på meg. Det er ikke det du tenker.
Noe annet?
Hva tror du om meg?
Jeg er en seriøs forretningsmann.
Ja, jeg og. Forretningskvinne.
Jeg vil kjøpe to båter. To fiskebåter, her i Portugal.
Og jeg skal ta meg av det?
Jeg vil at du gjør det igjen. Sørger for at ingen vet hvem kjøperen er.
Og navnet ditt ikke dukker opp?
Du tar deg av papirarbeidet og får betalt. Da har du råd til flere middager.
Så? Hva tenker du?
-Ja, det kan jeg. -Ja?
Glimrende.
På tide å hvile seg litt.
Rommet mitt.
Fint.
-Da går jeg til mitt. -Selvsagt.
God natt.
Takk for middagen.
DANIEL: FÅR IKKE SOVE. LYSVÅKEN.
ANA: TELL SAUER
DANIEL: JEG HAR EN HEL FLOKK HER!
ANA: HAHAHAHAHA
ANA: OG?
DANIEL: HAR DU MED BØKER?
ANA: NEI.
ANA: HVA VIL DU? SKAL JEG FORTELLE EN HISTORIE?
ANA: JEG ER FOR LAT TIL Å KLE PÅ MEG.
DANIEL: SKAL JEG KOMME BORT?
JEG KOMMER BORT!
ANA: GOD NATT.
Pokker, så humpete vei.
Helvete.
Ut!
Forsiktig, kompis.
Ikke knus skallen rett før det er over.
-Kom igjen, for pokker. -Før ham hit.
Hva skjer?
-Hæ? -Her borte, Fifo.
Ta av hetten. Før ham nærmere.
-La ham ta en titt. -Jeg skal ikke si noe.
-Det skal være sikkert. -Slipp meg, Nilo, vær så snill.
Det skulle du tenkt på før du ble kompis med GRECO.
-Slipp meg. -Hold kjeft, for helvete!
Kom igjen. Ned.
Nei!
Hei! Går det bra?
Skadet du deg?
Jævler!
Kom igjen. Skru den på. Hit.
Nei! Jeg har ikke sagt noe! For helvete, Nilo!
-De vet ingenting. -Skru den på.
-Vi har ikke hele natten. Kom igjen. -Jeg sa ingenting.
Ja da, sikkert.
-Få vekk den dritten! -Ja da.
-Få meg ut herfra! Slutt! -Kjør.
-Gjør det. -Slutt.
-Slutt! -For helvete!
Hva? Gir du ordre nå?
-Vær så snill, Nilo. -Har du ikke lært å spørre pent?
For din fars skyld, Nilo!
-Skru den av! -Fy faen!
Skal du tvinge meg til å huske den jævelen nå?
Faen ta deg! Bare skyt meg!
-Samuel. -Helvete.
-Hva? -Ikke et ord om dette.
Jeg lover! Jeg lover! Ikke et ord!
Jeg sverger på min mor. Få meg til helvete ut herfra!
Kom igjen.
Hei! Ikke gå fra meg her, jævler!
Ikke gå fra meg her! For faen!
Ikke gå, for faen!
Jeg skal ta dere, drittsekker!
Rober! Ta deg av dette! Vi må komme i gang!
Hei, stans!
Det er en fyr her nede!
Tekst: Elin Wikstrøm