‫מה?‬
‫מה קורה פה?‬
‫אתה צוחק עליי? אני לא מאמין!‬
‫- כנופיות גליסיה -‬
‫- מרבייה -‬
‫מה את אומרת?‬
‫זה העסק?‬ ‫-לקנות או לא?‬
‫צריך לבדוק את ספרי החשבונות, לא?‬ ‫-את רוצה לקרוא עכשיו?‬
‫נזריו אמר שהעסק מעולה.‬ ‫אני אראה לך את המספרים.‬
‫אם לא אכפת לך, אני מעדיפה לבדוק בעצמי.‬
‫ברור. אבל קודם צריך‬ ‫לראות איך הם עובדים, לא?‬
‫בואי.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫מעולה, לא?‬
‫מה איתך? אתה הולך?‬
‫למען האמת, קצת משעמם לי.‬ ‫ויש לי גם סידורים לעשות.‬
‫אתה רוצה שאבוא איתך?‬
‫לא. תירגעי ותיהני. אי אפשר רק לעבוד.‬
‫עוד לא התחלנו לעבוד.‬
‫תתפלאי. נדבר אחר כך.‬
‫מה קורה, מקה?‬ ‫-איך הולך, גבר? הכול טוב?‬
‫נו, כבר! איזה בן זונה.‬
‫אבל מה הוא אמר? למה הוא הגיע לשם?‬
‫הוא אמר שזה במקרה,‬ ‫שלפעמים הוא בא הנה לעשן.‬
‫אבל לא היה לו גראס.‬ ‫-לא ייאמן.‬
‫הוא ראה אותו?‬
‫אני חושב שכן.‬ ‫-מה זאת אומרת "אתה חושב"?‬
‫הוא ראה אותו או לא?‬ ‫-כן, הוא ראה אותו.‬
‫ולא יכולת לכסות לו את העיניים או משהו‬ ‫כדי שהוא לא יזהה אותך?‬
‫אחי, זה סמואל.‬
‫כבר חסמנו לו את הפה.‬ ‫לא נכסה לו גם את העיניים.‬
‫טוב, לא משנה. תדבר איתם.‬
‫תבהיר להם שהם לא ראו כלום, לא הוא ולא הוא.‬
‫בסדר?‬
‫נצטרך לדבר עם דניאל.‬
‫אני אטפל בזה. אתה תטפל בחלק שלך,‬
‫וברגע שתאפס את הילד, תשלח אותו לבית הספר.‬
‫בסדר? הבנת?‬
‫הבנתי, פאק.‬
‫אז בסדר.‬
‫אפשר?‬
‫כן, ודאי.‬
‫הסתקרנתי לפגוש אותך.‬
‫ואני אותך.‬
‫ממה שאמרו לי,‬
‫מאז שהגעת לעיר, כולם קצת לחוצים.‬
‫במיוחד נזריו, עורך הדין שלך.‬
‫הוא חתיכת בן זונה.‬
‫אבל נאמן מאוד.‬
‫כן, כל עוד אפשר להרוויח כסף.‬
‫כמו כולם, לא?‬
‫עוד לא פגשתי אף אחד שלא אוהב כסף.‬
‫את לא אוהבת כסף, אנה?‬
‫כן, אבל אני מעריכה גם דברים אחרים.‬
‫מה למשל?‬
‫את החופש.‬
‫אפשר להיות חופשיים בלי כסף?‬ ‫בסוף זה אותו דבר, לא?‬
‫נזריו משוכנע שאת מהווה סכנה.‬
‫בשבילו?‬ ‫-לא, בשביל העסק.‬
‫הוא חושב שהבן שלי‬ ‫יעשה הכול כדי להכניס אותך למיטה.‬
‫היחסים שלי עם הבן שלך מקצועיים בלבד.‬
‫זה משהו שגם זונה יכולה להגיד, לא?‬
‫ו…‬
‫למה הצלת את התחת של השועלות?‬
‫כי הן שכרו את שירותיי.‬
‫זה מה שאני עושה‬ ‫עם הלקוחות שלי, לא שוכבת איתם.‬
‫אין עוד סיבה?‬
‫יש.‬
‫אני לא אוהבת שאנשים‬ ‫מתעללים באחרים רק כדי להוכיח שהם יכולים.‬
‫אני חושבת שאם יש לך‬ ‫חשבון לסגור עם השותף שבגד בך,‬
‫אתה צריך לסגור אותו איתו, ולא איתן. לא?‬
‫ומי אמר שלא עשיתי את זה?‬
‫היית דואג שכולם ידעו את זה, לא?‬
‫טוב, אנה…‬
‫שמחתי להכיר.‬
‫גם אני.‬
‫- קמבדוס -‬
‫מרקו.‬
‫מה קרה?‬
‫כלום, אבל ברור שלא אכפת לך ממני, נכון?‬
‫למה אתה חושב ככה?‬ ‫-באמת, מריה.‬
‫מה שאמרתי עצבן אותי באותו רגע,‬ ‫נכון. אבל לא אמרתי שלא אכפת לי ממך.‬
‫אז בטח הבנתי לא נכון.‬
‫כן. זה לא רק איתי, אתה מוזר היום עם כולם.‬
‫בכיתה היית… לא יודעת, לא בעניינים.‬
‫מריה, אני צריך להיות לבד,‬ ‫בסדר? אני צריך לחשוב.‬
‫כן. גם אני חשבתי, אתה יודע?‬
‫על מה שאמרת על סבא שלי.‬
‫עוד פעם החרא הזה…‬ ‫-תקשיב לי.‬
‫כל השנים האלה…‬
‫אתה מכיר את המשפחה שלי.‬
‫הן שונאות אותו כי הוא נעלם ככה.‬
‫אולי אני עשיתי את ההפך, ורציתי לחשוב שהוא…‬
‫גיבור.‬
‫בגלל זה התעצבנתי עליך.‬
‫כי עמוק בלב, אני יודעת שאתה צודק.‬
‫הוא היה בתוך החרא הזה, כמו כל האחרים.‬
‫הוא התוודה רק כדי להציל את עצמו.‬
‫בואי נלך.‬
‫קפה הפוך.‬ ‫-תודה.‬
‫ופרוסת טורטייה.‬
‫לא, בבקשה. אני אשמין כמו פרה בגלל אמא שלך.‬
‫אוי, לא.‬
‫עם כל הריצות האלה, תשרפי הכול מהר מאוד.‬
‫אכפת לך?‬
‫לא, בבקשה.‬
‫בעצם, אפשר לקבל סיגריה?‬
‫את מעשנת?‬ ‫-כן. אני יודעת שזה לא נראה ככה.‬
‫לא, לא.‬ ‫-אני מעשנת מדי פעם.‬
‫קחי.‬
‫תודה.‬ ‫-אין בעד מה.‬
‫לאורה, אני יכולה לשאול אותך משהו?‬
‫בטח.‬
‫איזה מין אדם אבא שלך היה?‬
‫סליחה. אם את לא רוצה לדבר…‬
‫לא, זה בסדר.‬ ‫למען האמת, אני לא כל כך יודעת.‬
‫אין לי הרבה זיכרונות ממנו.‬
‫הייתי קטנה מאוד, לא…‬
‫אני זוכרת שהיו לו ידיים גדולות.‬
‫טוב, הן נראו לי גדולות.‬
‫וכמה כאב לי‬
‫כשהוא היה צריך לסרק אותי‬ ‫כדי לקחת אותי לבית הספר.‬
‫כן, אבא שלי היה משתגע‬ ‫כשהוא היה מנסה לפתוח לי את הקשרים.‬
‫אמא שלי אומרת שהוא אהב מאוד לבלות.‬
‫ושהוא ידע לשיר יפה מאוד.‬
‫אבל לא יצא לי לשמוע.‬
‫לא, גם לי לא.‬
‫את אבא שלי, זאת אומרת.‬
‫בן כמה הוא?‬
‫הוא מת.‬
‫לפני כמה חודשים.‬
‫שיט. אני מצטערת.‬
‫תודה.‬
‫טוב, זה…‬
‫זה קרה מהר מאוד. סרטן.‬
‫לפחות יצא לך להכיר אותו טוב, לא?‬
‫כן.‬
‫תקשיב לי. ראית פה מישהו אתמול?‬
‫לא.‬
‫מה, אתה חושב שאני מטומטם?‬
‫למה אתה מרביץ לי, טוניו?‬
‫סמואל, יכול להיות שנצטרך להרוג אותך.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫אתה לא חייב להיות פה בשביל זה.‬
‫אתה מבין את זה או לא?‬
‫יכול להיות שתשב רגוע בבית או בבר,‬
‫אבל אם נגלה שאתה מסתובב‬
‫ואומר שראית את זה‬ ‫או שמעת את ההוא, לא תשרוד אפילו יום.‬
‫ברור?‬ ‫-כן.‬
‫כן?‬ ‫-כן!‬
‫יופי. אני רואה שאנחנו מבינים אחד את השני.‬
‫תדבר איתם. תגיד להם לשחרר אותי.‬ ‫-כן, כן.‬
‫הם יקשיבו לך!‬
‫תירגע. הנה, גבר, תאכל.‬
‫תאכל לאט, ותירגע. פאק!‬
‫אז את בטוחה?‬
‫כבר אמרתי לכם.‬
‫היו להם מסכות סקי. לא זיהיתי אף אחד.‬
‫למה אני לא מאמין לך?‬
‫לא יודעת.‬
‫את מכירה את כולם פה.‬
‫גם עם המסכות, בטח שמעת משהו.‬
‫קול מוכר, שיעזור לנו‬ ‫למצוא את המסכן הזה לפני שיהיה מאוחר מדי.‬
‫הם לא אמרו כלום.‬
‫אני לא מבין, לאורה.‬
‫חשבתי שדווקא אתן מכולם…‬ ‫-שדווקא אנחנו מכולם מה?‬
‫אתן לא חייבות להם כלום.‬
‫להפך.‬
‫את לא אמורה להגן עליהם.‬
‫אני מגנה על עצמי ועל הבת שלי.‬
‫זה הכול.‬
‫כמו חדש.‬
‫בטח. עבדתי עליו קשה. הוא היה מרוסק.‬
‫אתה מרסק אותו כל הזמן.‬ ‫-כן.‬
‫תקשיב.‬ ‫-מה?‬
‫דיברתי עם החברים שלנו.‬
‫הם בטח מרוצים, לא?‬
‫מרוצים מאוד. העבודה הבאה תהיה גדולה.‬
‫מה זאת אומרת? כמה גדולה?‬
‫כמו המכונית שלך, לפחות.‬ ‫-מעולה, גבר.‬
‫ספינת סוחר מלאה.‬
‫נצטרך לפרוק אותה‬ ‫באמצע הדרך לאיים האזוריים.‬
‫אז האיטלקים יצטרכו‬ ‫לספק לנו את הסירה בקרוב,‬
‫אחרת לא נצליח. מתי זה קורה?‬
‫אני אודיע לך. אבל הכול צריך להיות מוכן.‬
‫זה הרבה כסף.‬ ‫-אל תדאג.‬
‫אנחנו נשחק אותה, אתה תראה.‬
‫אבל צריך לסדר את העניין השני, אתה יודע?‬
‫סמואל?‬ ‫-כן.‬
‫תשחרר אותו.‬
‫לא. אתה בטוח?‬ ‫-כן, גבר.‬
‫הוא כל כך פוחד, שהוא לא יגיד שום דבר.‬
‫מה? יש איתו בעיה?‬
‫לא, לא איתו.‬
‫אז מה?‬ ‫-עם מרקו.‬
‫הוא בא למפעל השימורים,‬ ‫וראה את סמואל. וסמואל ראה אותו.‬
‫אתה צוחק עליי.‬
‫מה הוא עשה שם?‬ ‫-אין לי מושג. עשה ביד. לא יודע.‬
‫אבל עכשיו צריך…‬ ‫-מה צריך?‬
‫לחסל בגלל זה את סמואל?‬ ‫-לא לחסל, אבל צריך לעשות משהו.‬
‫החטיפה שלו הייתה טעות.‬
‫לא היינו צריכים להקשיב לאבא שלי.‬
‫אסור לנו לפשל פה.‬
‫אם הוא יחליט לזמר…‬ ‫-הוא לא יזמר.‬
‫הוא ידפוק את כולנו.‬ ‫-הוא יודע מה טוב לו.‬
‫צריך לשים לב למרקו‬ ‫ולדאוג שהוא לא מדבר עם אף אחד.‬
‫אין לך מה לדאוג.‬
‫טוניו דיבר איתו,‬ ‫והוא יודע מה הוא צריך לעשות.‬
‫טוניו?‬
‫- מכס -‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫- המשטרה הלאומית -‬
‫סע.‬ ‫-תודה.‬
‫- גיברלטר -‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-גן עדן, גבר.‬
‫ראית אותם ביציאה מהחניון, לא?‬
‫כן, שמתי לב. מכונית כחולה, לא?‬
‫אתה בטוח שהם לא עקבו אחריך?‬ ‫-אתה יכול להירגע.‬
‫עשיתי המון סיבובים,‬ ‫ולא ראיתי שום דבר חשוד.‬
‫איכשהו, הם תמיד יודעים משהו.‬ ‫-איך הם יכולים לדעת?‬
‫הם לא עקבו אחריי חודשים,‬ ‫ועכשיו אני לא מצליח להיפטר מהם.‬
‫אין דבר כזה צירוף מקרים, נזריו.‬
‫בכל מקרה, יכולנו לדחות את זה לפעם אחרת.‬
‫הבטחתי לאנשים במשרד שאני אהיה פה היום.‬
‫לא היינו חייבים לחתום היום.‬
‫אני אמור לבקש רשות מכמה‬ ‫בני זונות מהמשטרה כשאני רוצה לסגור עסקה?‬
‫גבר, כל עוד אתה בכלא…‬
‫היי, נזריו.‬
‫בכלא או בחוץ, אני מנהל את החיים שלי. בסדר?‬
‫בוא.‬
‫- גולדן וסט, משרד עורכי דין‬ ‫חשבונאות ומס -‬
‫שלום, בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫יש לנו פגישה עם אנה גונסלס.‬
‫תיכנסו.‬ ‫-תודה.‬
‫בואי. שבי.‬ ‫-בסדר.‬
‫יפה מאוד, לא?‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫מה נשמע? נעים מאוד. אנה.‬ ‫-מה נשמע?‬
‫כרמלו, נעים מאוד.‬ ‫-העונג כולו שלי.‬
‫טוב, ספרו לי.‬
‫איך אפשר לעזור לכם?‬
‫טוב, אני רוצה לשאול אותך שאלה.‬
‫זה נכון שעזרת לשועלות עם הבר?‬
‫טוב, כן. גברת ברטה פיגרדו שכרה את שירותיי,‬
‫אז כן, כנראה.‬
‫אדיר, כי אנחנו צריכים מישהי עם ביצים.‬
‫אה. יופי.‬
‫כרמלו.‬
‫תדבר יפה.‬ ‫-מה אמרתי עכשיו?‬
‫אתה מביך אותי…‬ ‫-לא קרה כלום.‬
‫סליחה.‬ ‫-לא, באמת, הכול בסדר.‬
‫טוב, זה בקשר לירושה.‬
‫של אבי המנוח.‬
‫האחים שלה מתכננים משהו מסריח,‬
‫ורוצים לקחת‬ ‫את החלקים הטובים לעצמם, את מבינה?‬
‫כן, נראה לי.‬ ‫-היא לא חייבת לדעת את החלק הזה.‬
‫פשוט ניגשתי לעניין.‬ ‫-טוב…‬
‫אני משתתפת מאוד בצערך,‬ ‫אבל כן, ספרו לי עוד.‬
‫אז מה נעשה בקשר לבן שלך?‬
‫בקשר לעורכת הדין?‬
‫בינתיים עדיף שנעזוב את זה.‬
‫אני אומר לך, האישה הזאת לא ישרה.‬
‫היא רוצה את מה שיש לכם.‬
‫כן. ואתה לא?‬
‫אתה רציני?‬
‫אחרי כל השנים שאנחנו עובדים ביחד,‬ ‫אתה אומר לי דבר כזה?‬
‫נזריו, כמה כסף עשית איתנו?‬
‫הרבה. כן.‬
‫אבל אתם עשיתם‬ ‫עוד יותר בזכות העבודה שלי, לא?‬
‫נראה שעורכת הדין טובה‬ ‫במה שהיא עושה. בטח יותר ממך.‬
‫אתה צריך להתאפס, נזריו.‬
‫בסוף נראה מי מתאפס ומי מתאפסת.‬
‫אין לדבר הזה טעם, לעזאזל.‬
‫יש לו טעם של פלסטיק.‬
‫כן, דברי.‬ ‫-שלום. אני מחפשת את נרנחו.‬
‫נרנחו?‬
‫כן. הוא מהבכירים לו? רב פקד, משהו כזה.‬
‫המפקח נרנחו, מיחידת גרק"ו.‬
‫הם לא יושבים פה. המפקדה שלהם בפונטוודרה.‬
‫בפונטוודרה.‬
‫אתה בטוח?‬
‫ברור שאני בטוח.‬ ‫אם את רוצה לדבר עם מישהו פה…‬
‫לא, תודה. אני אסע לפונטוודרה.‬ ‫-חכי רגע.‬
‫אני אתן לך את מספר הטלפון שלהם.‬
‫תתקשרי אליהם‬ ‫ותקבעי פגישה. זה יהיה יותר קל.‬
‫תודה.‬
‫תסתכל.‬
‫משטרת איטליה זיהתה אותו. הוא נוכל.‬
‫הוא עובד ברומא כיחצ"ן של כמה מועדונים.‬
‫הוא חבר של כמה סוחרי סמים משם.‬
‫הוא מוצא בשבילם בחורות וכאלה דברים,‬ ‫אבל נראה שהוא לא מעורב בעסק.‬
‫הבנתי.‬
‫אז למה הוא מדבר עם החבר'ה האלה?‬
‫הוא בא עם הבחור השני, זה מהשירותים.‬
‫תבקשי עזרה ממדריד. צריך לדעת מי הוא. בסדר?‬
‫ותבדקי את מצלמות הבטיחות ברחוב.‬ ‫הוא היה חייב להיכנס מתישהו.‬
‫כן.‬ ‫-קדימה.‬
‫- תחנת אוטובוס -‬
‫רבותיי, כולם לצאת!‬
‫אתם חרשים? תעופו מפה!‬
‫מה קורה פה? מה אתם עושים?‬ ‫עוד פעם? צאו מפה עכשיו!‬
‫תירגעי, לא הולך לקרות שום דבר.‬ ‫-צאו!‬
‫תעשי מה שאומרים לך, והכול יהיה בסדר.‬
‫שלום, ברטה. הרבה זמן.‬ ‫-מה אתה רוצה?‬
‫ממש נקי פה.‬ ‫-מה אתה רוצה?‬
‫צבעת פה לא מזמן?‬
‫תקשיבי.‬
‫ברגע זה, הנכדה שלך‬ ‫נמצאת באוטובוס לפונטוודרה‬
‫כדי לפגוש את השוטר מגרק"ו שבא הנה מדי פעם.‬
‫אם אני אשמע‬ ‫שהיא נכנסת לתחנה כשהיא מגיעה לשם,‬
‫אני אשרוף לך את הבר.‬
‫כשאת בפנים.‬
‫אז במקומך הייתי מתקשר אליה,‬ ‫כדי למנוע טעויות.‬
‫הטלפון שלי בפנים.‬
‫בסדר גמור. אני אבוא איתך.‬
‫סבתא?‬ ‫-מריה, צאי משם.‬
‫מה?‬ ‫-צאי משם. צאי משם ברגע זה!‬
‫אבל…‬
‫היא יצאה כרגע.‬
‫היא לא דיברה עם אף אחד.‬ ‫היא הייתה שם שתי דקות.‬
‫בסדר.‬
‫בסדר. אם צריך, תדאגי שהיא תעבור בית ספר,‬
‫ושהיא תשכח ממרקו.‬
‫אני לא רוצה לראות אותם ביחד. מובן?‬
‫בסדר. תמיד נחמד לפגוש אותך.‬
‫כן?‬ ‫-תיכנס.‬
‫יש לי תוכניות.‬
‫תיכנס.‬
‫אתה יכול להשאיר אותו בבית שלי?‬
‫מה אמרת למריה?‬ ‫-כלום.‬
‫כלום בתחת שלי. אמרת לה מה ראית?‬
‫אמרת לה?‬ ‫-אמרתי לך, לא אמרתי לה כלום.‬
‫אז למה היא הלכה לדבר עם המשטרה?‬
‫משטרה? מניין לי לדעת?‬
‫אמרתי לך לא לפתוח את הפה.‬ ‫-ולא פתחתי, אני נשבע.‬
‫אני מקווה בשבילך.‬
‫מה יקרה לסמואל?‬ ‫-מה אכפת לך?‬
‫אכפת לי, בגלל זה אני שואל.‬
‫אתה מטומטם או מה?‬
‫תעצור, אני רוצה לצאת.‬ ‫-סליחה?‬
‫תעצור, אני רוצה לצאת!‬
‫אתה תצא כשאני אגיד לך.‬
‫מה…? מרקו!‬
‫ילד דפוק.‬
‫מה?‬
‫לאן אתה הולך, מלשן?‬
‫הא? ממש מיהרת, לא?‬
‫הגעת עכשיו?‬ ‫-כן. תיכנסי.‬
‫לך לישון.‬ ‫-תיכנסי, בבקשה.‬
‫הבדיקה שלך בעוד חצי שעה, נכון?‬ ‫-כן, אבל כבר אמרתי לך שלא צריך.‬
‫אולי לא צריך, אבל אני רוצה לבוא איתך.‬
‫בבקשה.‬
‫מרתה, אני רוצה שתדעי‬
‫שאת הדבר היחיד שחשוב לי בעולם.‬
‫סליחה, מרתה, אני חייב לענות.‬
‫כן?‬ ‫-טוב שבדקנו את המצלמות ברחוב.‬
‫גילינו מי היה בשירותים. אנדראה פילוני.‬
‫ומי זה בדיוק?‬
‫יש לו מספנה בסרדיניה.‬ ‫מתברר שהוא עובד הרבה עם רוקו.‬
‫הם מבלים ביחד באי בקיץ.‬
‫הם מנסים לקנות סירת מרוץ.‬
‫בטח סירה מיוחדת, משהו שאי אפשר למצוא פה.‬
‫כן. ברור שמשפחת פדין מתכננת משהו גדול.‬
‫בטוח.‬
‫תודה רבה.‬
‫- פורטו -‬
‫שם.‬ ‫-פה?‬
‫- ז'ואאו קורייה דוש סנטוש‬ ‫נוטריון -‬
‫המסמכים מוכנים?‬ ‫-הכול פה.‬
‫הנוטריון יגיע בעוד דקה.‬ ‫-מושלם. תודה רבה.‬
‫תודה.‬
‫פאק.‬
‫אני צריך לחתום על כל זה?‬
‫יש הרבה מסמכים, אבל בעצם זה פשוט.‬
‫אנחנו מעבירים כמה מהנכסים שלך‬
‫לחברה שהקמתי בשבילך באיי קיימן.‬
‫והשאר?‬ ‫-חברות קש.‬
‫כדי לטשטש עקבות‬ ‫לפני שהנכסים יירשמו תחת שם החברה העיקרית.‬
‫זאת שבאיי קיימן?‬ ‫-בדיוק.‬
‫ואת בטוחה שלא יוכלו לקשר בינם לביני?‬
‫העובדה שאנחנו עושים את זה‬ ‫בפורטוגל תקשה על חקירה עתידית,‬
‫כי הם יצטרכו להשיג צו בין לאומי,‬
‫ואפילו אם הם יצליחו,‬
‫הם יגלו רק שמכרת כמה נכסים‬
‫לתאגידים אנונימיים ששייכים לך,‬
‫אבל שהשם שלך‬ ‫לא מופיע בשום מקום שקשור אליהם.‬
‫מצוין.‬
‫את עדיין יוצאת עם מרקו?‬ ‫-מה?‬
‫שמעת אותי. תעני לי.‬ ‫-זה לא עניינך.‬
‫מה הוא אמר לך?‬ ‫-בקשר למה?‬
‫בקשר לעסק של הדודים שלו.‬ ‫-כלום, אמא.‬
‫אז מה רצית לספר למשטרה?‬ ‫-מה ראיתי.‬
‫מה ששתינו ראינו כשהם לקחו את סמואל.‬
‫ומה שמעתי. את הקול של טוניו.‬
‫השתגעת לגמרי?‬ ‫-למה? כי אני אומרת את האמת?‬
‫כי אני לא שותקת כמוך?‬
‫לא האמנתי כשראיתי אותך מדברת עם השוטר.‬
‫הוא צודק, אמא. למה שנגן על האנשים האלה?‬
‫כי הם כמעט שרפו את סבתא שלך.‬
‫עכשיו את מבינה או לא?‬
‫מה את אומרת על הנוטריון? איזה טיפוס.‬
‫עם הז'קט שלו‬ ‫והשיער הכסוף שלו שמסורק אחורה.‬
‫כן. הוא נראה כמו שחקן קולנוע מפעם, לא?‬
‫וזה שהוא המליץ לנו על המקום הזה?‬
‫מה רע בו? אני אהבתי.‬
‫גם אני. אבל הוא חשב שאנחנו ביחד.‬
‫על מה אתה מדבר? למה?‬ ‫-את לא רואה?‬
‫את לא רואה שכולם פה זוגות?‬
‫בטח יש פה כל מיני, לא?‬ ‫-לא.‬
‫רוצה להתערב?‬
‫על החשבון?‬
‫תיזהרי, זה יקר.‬
‫זה כלום לעומת החשבון שאני אשלח לך.‬
‫באמת? התערבנו.‬
‫שני אלה, האישה בסגול והאיש עם הזקן.‬
‫מה איתם? הם יכולים בקלות להיות נשואים.‬
‫את לא רואה שהיא צוחקת מכל בדיחה שלו?‬
‫נו?‬ ‫-זה אומר שהם לא נשואים.‬
‫תסתכלי.‬ ‫-חרא.‬
‫כן.‬ ‫-לא.‬
‫אני הולך להזמין את הדברים הכי יקרים.‬
‫תיזהר.‬
‫תסתכלי עליהם. זה מה שנקרא שעמום.‬
‫מזל טוב.‬
‫את בטוחה שלא קר לך?‬ ‫-לא, אני בסדר.‬
‫אני לא אציע לך את הז'קט שלי שוב.‬ ‫-כבר כמעט הגענו.‬
‫תקשיבי, עם כל הדיבורים במסעדה,‬
‫לא יצא לי… טוב…‬ ‫-מה?‬
‫באתי הנה במחשבה להציע לך הצעה.‬
‫מה?‬
‫אל תסתכלי עליי ככה.‬ ‫לא משנה מה חשבת, זה משהו אחר.‬
‫משהו אחר?‬
‫מה את חושבת שאני?‬
‫אני איש עסקים, בחור רציני.‬
‫כן. גם אני.‬
‫אישה.‬
‫אני רוצה לקנות שתי סירות.‬ ‫סירות דיג. פה, בפורטוגל.‬
‫ואתה רוצה שאני אדאג לזה?‬
‫אני רוצה שתעשי מה שעשית קודם.‬
‫שתדאגי שאף אחד לא יגלה שאני קניתי אותן.‬
‫ושהשם שלך לא יופיע בשום מקום, נכון?‬
‫את תדאגי למסמכים, ותקבלי כסף.‬
‫ככה יהיה לך כסף לעוד ארוחות.‬
‫הא? מה את אומרת?‬
‫אה…‬
‫כן, אני יכולה.‬ ‫-כן?‬
‫מצוין.‬
‫טוב, אפשר לנוח.‬
‫זה החדר שלי.‬
‫בסדר.‬
‫אני אלך לחדר שלי.‬ ‫-בטח.‬
‫לילה טוב.‬
‫תודה על הארוחה.‬
‫- דניאל:‬ ‫אני לא נרדם. אני ער לגמרי… -‬
‫- אנה:‬ ‫תספור כבשים -‬
‫- דניאל:‬ ‫יש לי פה עדר שלם! -‬
‫- אנה:‬ ‫חחח -‬
‫- ו…? -‬
‫- דניאל:‬ ‫הבאת איתך ספר? -‬
‫- אנה:‬ ‫לא -‬
‫- אנה:‬ ‫מה אתה רוצה? -‬
‫- אתה רוצה שאני אספר לך סיפור? -‬
‫- אנה:‬ ‫אני מתעצלת להתלבש -‬
‫- דניאל:‬ ‫שאני אבוא? -‬
‫- אני אבוא! -‬
‫- אנה:‬ ‫לילה טוב. -‬
‫איזה כביש משובש.‬
‫לעזאזל.‬
‫החוצה.‬ ‫-בואו.‬
‫תיזהר, גבר.‬
‫אל תפתח את הראש עכשיו, רגע לפני הסוף.‬
‫בוא כבר.‬ ‫-תביא אותו הנה.‬
‫מה קורה פה?‬
‫הא?‬ ‫-הנה, פיפו.‬
‫תוריד לו את הכיסוי. תקרב אותו הנה.‬
‫תן לו לראות.‬ ‫-בסדר, אני לא אגיד כלום, באמת.‬
‫אתה יכול להיות בטוח.‬ ‫-תן לי ללכת, נילו. בבקשה.‬
‫היית צריך לחשוב על זה‬ ‫לפני שנהיית חבר של גרק"ו.‬
‫תן לי ללכת.‬ ‫-סתום את הפה!‬
‫קדימה. למטה.‬ ‫-השתגעתם?‬
‫לא, לא! לא!‬
‫היי, אתה בסדר?‬
‫נפצעת?‬
‫בני זונות.‬
‫קדימה, תתחיל. תקרב את זה הנה.‬
‫לא, לא! לא אמרתי להם כלום. פאק, נילו.‬
‫הם לא יודעים כלום!‬ ‫-קדימה!‬
‫אין לנו את כל הלילה. קדימה.‬ ‫-לא אמרתי להם כלום.‬
‫כן, בטח.‬
‫די עם השטויות.‬ ‫-בסדר.‬
‫תן לי לצאת. לעזאזל. תפסיק!‬ ‫-קדימה!‬
‫תעשה את זה.‬ ‫-תפסיק!‬
‫תעצור!‬ ‫-לעזאזל!‬
‫מה קרה? התחלת לתת פקודות?‬
‫נילו, בבקשה!‬ ‫-אתה לא רוצה לבקש יפה?‬
‫לזכר אבא שלך, נילו!‬
‫תכבה את המכונה!‬ ‫-לעזאזל.‬
‫עכשיו אתה גם מזכיר לי את הממזר הזה?‬
‫לך תזדיין! תירה בי וזהו!‬
‫סמואל.‬ ‫-לעזאזל.‬
‫מה?‬ ‫-אל תגיד על זה אף מילה.‬
‫אני נשבע! אני נשבע שלא אגיד כלום.‬
‫אני נשבע באמא הזונה שלי. תוציא אותי מפה.‬
‫בואו.‬
‫היי, אל תשאירו אותי פה, בני זונות!‬
‫אל תשאירו אותי פה! לעזאזל!‬
‫אל תשאירו אותי פה! פאק.‬
‫בני זונות! אני אתפוס אתכם, ממזרים!‬
‫היי, רובר! תסדר את זה,‬ ‫אנחנו צריכים להתחיל לעבוד.‬
‫עצור, עצור!‬
‫יש פה מישהו.‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬