Co je?
Co se sakra děje?
Děláš si prdel? Kurva!
GANGY GALICIE
Co ty na to?
- To je ten byznys? - Máme ho koupit?
- Měli bychom projet knihy. - Teď si chceš číst?
Podle Nazaria je to skvělý. Ukážu ti čísla.
Jestli nevadí, radši bych si účetnictví prošla sama.
Jasně. Ale nejdřív prověříme, jak jim to tu frčí.
Tak pojď.
- Dobrý den. - Zdravím.
Slušný, co?
Co je? Už odcházíš?
Tyhle věci mě nudí. A musím si něco zařídit.
Mám jít s tebou?
Ne, uvolni se a užívej si. Nesmíš pořád jen pracovat.
Ještě jsme ani nezačali.
To by ses divila. Probereme to pak.
- Jak je, Maco? - Co ty? Všechno v pohodě?
No tak, do háje! Do prdele!
Co říkal? Proč tam vůbec chodil?
Tvrdí, že to nebylo schválně. Prý sem občas chodí hulit.
- Ale trávu u sebe neměl. - Bože můj.
Viděl ho?
- Asi jo. - Jak „asi“? Do prdele.
- Viděl ho, nebo ne? - Jo, do háje.
Tos mu nemohl zavázat oči nebo něco, aby tě nepoznal?
Je to Samuel.
Už takhle jsme mu dali roubík.
Dobře. Tak s nima promluv.
A vysvětli jim, že ani jeden nic neviděl.
- Jasný? - Musíme to říct Danielovi.
O to se postarám já. Ty vyřiď tohle.
Až si s ním promluvíš, pošli ho do školy.
Jasný?
Jo, jasný.
Tak fajn.
Můžu?
Jistě.
Na naše setkání jsem se těšil.
Nápodobně.
Slyšel jsem, že od tvého příjezdu jsou všichni jako na trní.
Hlavně váš právník Nazario.
Nazario je hajzl.
Ale loajální.
Jistě. Dokud potečou peníze.
Jako všichni, ne?
Neznám nikoho, kdo by nechtěl peníze.
Ty je nemáš ráda, Ano?
Mám, ale cením si i jiných věcí.
Čeho třeba?
Svobody.
Může být člověk bez peněz svobodný? To je to samý, ne?
Nazario je přesvědčený, že jsi hrozba.
- Pro něj? - Ne, pro obchody.
Myslí, že můj syn udělá všechno, aby tě dostal do postele.
S vaším synem mám čistě profesionální vztah.
To by mohla říct i prostitutka, ne?
A…
proč jsi zachránila kůži Ropuchám?
Protože si mě najaly.
To pro klienty dělám, místo abych s nimi spala.
Jiný důvod nemáš?
Ano.
Nemám ráda, když lidi zneužívají ostatní, jen aby ukázali, že můžou.
Když máš nevyrovnané účty s parťákem, co tě zradil,
měl by sis to vyřešit s ním, ne s nimi.
Kdo říká, že jsem to neudělal?
Postaral by ses, aby o tom všichni věděli, ne?
No, Ano…
Těšilo mě.
Mě taky.
Marco.
Marco!
Co se děje?
Nic, ale došlo mi, že jsem ti ukradenej.
- Říká kdo? - Sakra, Marío.
Naštvalo mě, cos mi řekl. Ale rozhodně mi nejsi ukradenej.
Asi jsem to špatně pochopil.
Nejde jen o mě. Jsi divnej na všechny.
A na hodině jsi byl úplně mimo.
Potřebuju být chvilku sám, abych mohl přemýšlet.
Jasně. Taky jsem přemýšlela.
O tom, cos řekl o mém dědovi.
- Už zase? - Poslouchej mě.
Celý ty roky…
Znáš moji rodinu.
Nenávidí ho za to, že zmizel.
Chtěla jsem dělat opak a vidět v něm…
Hrdinu.
Proto jsem se včera tak naštvala.
V duši totiž vím, že máš pravdu.
Byl v tom namočenej jako ostatní.
Prásknul je, aby se zachránil.
Tak pojď.
- Latté. - Díky.
A kousek tortilly.
Jen to ne. Budu kvůli tvojí mámě tlustá.
To tak…
Tím běháním to hned spálíš.
Nevadí?
Vůbec. Jen si dej.
Vlastně, dala bys mi taky?
- Ty kouříš? - Jo. Vím, že to tak nevypadá.
- Ne. - Občas si dám.
Prosím.
- Díky. - Za nic.
Lauro, můžu se tě na něco zeptat?
Jasně.
Jaký byl tvůj táta?
Promiň. Jestli nechceš…
Ne, to je dobrý. Popravdě ani nevím.
Moc si ho nepamatuju.
Byla jsem ještě malá. Pamatuju si, že měl velký ruce.
Teda mně přišly hrozně velký.
A jak to bolelo,
když mě musel před školou učesat.
Můj táta taky vždycky šílel, když mě musel česat.
Máma říká, že to na oslavách uměl rozjet.
A uměl zpívat. Ale já ho nikdy neslyšela.
Ani já ne.
Myslím mého tátu.
Kolik mu je?
Zemřel.
Před pár měsíci.
To je mi líto.
Díky.
No, bylo to…
Bylo to rychlý, rakovina.
Aspoň jsi měla šanci ho dobře poznat, ne?
Jo.
Viděl jsi sem včera někoho přijít?
Ne.
Máš mě snad za idiota?
Proč mě mlátíš, Toño?
Možná tě budeme muset zastřelit.
Co to meleš?
K tomu ale nemusíš být tady.
To přece víš, ne?
Můžeš být v klidu doma nebo v baru.
Ale jestli zjistíme,
že si pouštíš pusu na špacír, do večera bude po tobě.
- Je to jasný? - Jo.
- Jo? - Jo!
Fajn. Jsem rád, že si rozumíme.
- Promluv s nima, ať mě pustí. - Neboj.
Tebe poslechnou.
Uklidni se. Najez se.
Jez pomalu a v klidu, do háje.
Jsi si jistá?
Už jsem to říkala.
Měli lyžařský kukly. Nikoho jsem nepoznala.
Proč ti to nevěřím?
Netuším.
Znáš tu každýho.
I kdyby měli kukly, muselas něco slyšet.
Podle hlasu bychom mohli toho chudáka najít dřív, než bude pozdě.
Nic neřekli.
Já to nechápu, Lauro.
- Že zrovna vy budete… - Co budeme? Co?
Nic jim nedlužíš.
Právě naopak.
Neměla bys je chránit.
Chráním sebe a svou dceru.
A basta.
Jako nový!
Jak jinak, když jsem na tom vraku makal celej tejden.
- Dáváš mu zabrat. - Jo.
- Poslyš. - Co?
Mluvil jsem s našimi přáteli.
Musí mít radost, ne?
A jakou. Příští fuška bude velká.
Fakt? Jak moc?
- Minimálně jako tvoje auto. - To zní dobře.
Napěchovaná obchodní loď.
Tak dlouhá, že po ní dojdeš na půl cesty na Azory.
Zavolej Italům, ať ji sem co nejdřív pošlou,
jinak to nestihneme. Kdy to bude?
Dám ti vědět. Musíme všechno připravit.
- Dostaneme balík. - Neboj.
Zvládneme to jako nic.
Ale ještě musíme vyřešit ten druhej problém.
- Samuela? - Jo.
Pusťte ho.
- To jako vážně? - Jo.
Je podělanej strachy. Nic neřekne.
Co? Dělal problémy?
On ne.
- Tak kdo? - Marco.
Objevil se v konzervárně, viděl Samuela a on zase jeho.
Děláš si prdel?
- Co tam dělal? - Co já vím? Asi si ho tam honí.
- Takže teď musíme… - Co?
- Chceš kvůli tomu Samuela oddělat? - To ne, ale něco udělat musíme.
Ten únos byla blbost.
Měl jsi poslechnout tátu.
Nesmíme to podělat.
- Jestli si otevře hubu… - Neboj.
- Všechno překazí. - Ví, co je pro něj dobrý.
Ale na Marca musíme opatrně, aby to nikomu neřekl.
To se neboj.
Toño s ním mluvil. Ví, co má dělat.
Toño?
CELNÍ KONTROLA
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
STÁTNÍ POLICIE
- Prosím. - Děkuju.
- Dobrý? - Nikdy mi nebylo líp.
Viděls je odjíždět z parkoviště?
Jo, všimnul jsem si. Modrý auto, ne?
- Pohlídal sis, že tě nesledujou? - Jen klid.
Projel jsem to tu a ničeho jsem si nevšimnul.
- Nevím jak, ale něco vědí. - Co by mohli vědět?
Měsíce jsem jim byl ukradenej a teď je nemůžu setřást.
Náhody neexistujou, Nazario.
Mohli jsme to klidně odložit na jindy.
Už jsem těm lidem slíbil, že dorazím.
Nemusíme to podepsat dneska.
Mám snad prosit poldy o svolení, kdy si můžu vyřídit věci?
No, dokud sedíš za katrem…
Nazario.
V lochu, nebo na svobodě, pořád je to můj život, jasný?
Tak pojď.
PRÁVNÍ KANCELÁŘ ÚČETNICTVÍ A DAŇOVÉ PORADENSTVÍ
- Dobrý den. - Dobrý den.
Máme schůzku s advokátkou Anou Gonzálezovou.
- Pojďte dál. - Díky.
- Posaď se. - Sem?
Moc hezký.
- Dobrý den. - Zdravím.
- Těší mě. Ana. - Dobrý den.
- Carmelo, těší mě. - Mě také.
Tak povídejte. Jak vám můžu pomoct?
Chtěli bychom se na něco zeptat.
Je pravda, že jste pomohla Ropuchám s barem?
Ano. Paní Berta Figaredová si mě najala,
takže asi ano.
To rád slyším, protože potřebujeme někoho, kdo má koule.
Dobře.
Carmelo.
- Nebuď nezdvořilej. - Co jsem řekl?
- Děláš ostudu. - To nic.
- Omlouvám se. - Nic se neděje.
Jde o dědictví.
Po mém otci.
Její bratři intrikaří a chtějí si utrhnout to nejlepší, chápete?
- Myslím, že ano. - Tohle jí říkat nemusíš.
- Jen to urychluju. - No…
Vašeho otce je mi líto, ale potřebuju víc informací.
Co uděláme s tvým klukem?
Jde o tu právničku?
Radši to zatím nech být.
Ta ženská má něco za lubem. Chce vás oškubat.
A ty snad ne?
To vážně?
Jak to můžeš po tolika letech vůbec říct?
Nazario, kolik sis díky nám vydělal?
Hodně.
Ale díky mojí práci sis vydělal ještě víc, ne?
Ta právnička se dost vyzná. Možná líp než ty.
Měl by sis dát pozor.
Uvidíme, kdo z nás by si měl dát pozor.
Nemá to vůbec žádnou chuť.
Jako plast.
- Ano? - Dobrý den. Hledám Naranja.
Naranja?
Jo, je to jeden z vedoucích, ne? Velitel nebo tak něco.
Inspektor Naranjo z jednotky GRECO. Ten tu není. Sídlí v Pontevedře.
V Pontevedře.
Určitě?
Stoprocentně. Ale jestli chcete s někým mluvit…
- Ne, díky. Pojedu do Pontevedry. - Počkejte.
Dám vám na ně číslo.
Domluvte si s nimi schůzku. Bude to rychlejší.
Děkuju.
Podívej.
Identifikovala ho italská policie. Je to podvodník.
Dělá v Římě promotéra v nočních klubech.
Kamarádí se s místními dealery.
Hledá jim holky a tak, ale v drogách nejspíš nejede.
Aha.
Tak proč se s nima bavil?
Jen toho druhýho doprovázel na záchod.
Požádej Madrid o pomoc. Musíme zjistit, kdo to je.
A prověř venkovní kamery. Nějak tam dorazit musel.
- Jasně. - Do práce.
AUTOBUSOVÉ NÁDRAŽÍ
Všichni ven!
Jste hluchý? Padejte!
Co to sakra vyvádíte? Už zase? Koukejte okamžitě vypadnout!
- Klídek, nic neděláme. - Ven!
Dělej, co ti řeknou, a bude to dobrý.
- Berto, dlouho jsme se neviděli. - Co chceš?
- Ty tu máš ale čisto. - Co chceš?
Malovaly jste?
Poslyš.
Zrovna teď sedí tvoje vnučka v autobuse do Pontevedry,
kde se setká s poldou z GRECA, co sem občas zavítá.
Jestli mi řeknou, že vešla na stanici,
podpálím ti bar.
I s tebou.
Radši bych jí zavolal, aby neudělala blbost.
Já mám mobil uvnitř.
Dobře. Půjdu s tebou.
- Babi? - Marío, padej odtamtud.
- Co? - Okamžitě odtud odejdi.
Ale…
Teď vyšla.
S nikým nemluvila, byla tam dvě minuty.
Dobře.
Kdyby to bylo nutný, nechte ji přeložit, ať zapomene na Marca.
Už je nechci nikdy vidět spolu, jasný?
Fajn. Jako vždycky mi bylo potěšením.
- Co? - Nastup.
Mám plány.
Dělej.
Dovez bys mi ji domů?
- Cos řekl Maríe? - Nic.
To ti nežeru. Říkals jí, cos viděl?
- Řekls jí to? - Nic neví!
Tak proč šla na policii?
Cože? Jak to mám vědět?
- Říkal jsem ti, abys držel hubu. - Já jí nic neřekl.
To doufám.
- Co bude se Samuelem? - Co je ti do toho?
Chci to vědět, tak se ptám.
Seš snad debil?
- Zastav, chci vystoupit. - Cože?
Zastav sakra, chci vystoupit.
Vystoupíš, až ti řeknu.
Co děláš? Marco!
Debil jeden.
Co?
Kam ses chystal, bonzáku?
Kam tak spěcháš, co?
- Teď jsi přijel? - Jo, nasedej.
- Jdi se vyspat. - Prosím.
- Testy máš za půl hodiny, ne? - Jo, ale říkala jsem, že nemusíš.
To ne, ale chci jít s tebou.
Prosím.
Marto, chci ti říct,
že jsi jediná, na čem mi záleží.
Promiň, musím to vzít.
- Co se děje? - Ty kamery byly terno.
Zjistili jsme, kdo byl na záchodě. Andrea Pilloni.
Kdo to sakra je?
Vlastní loděnici na Sardinii. Zřejmě obchoduje s Roccem.
V létě si užívají po celým ostrově.
Chtějí si koupit motorovej člun.
Ale asi nějakej speciální, co se tu nedá sehnat.
Jo. Je jasný, že Padínovi chystají něco velkýho.
Rozhodně.
Moc děkuju.
PORTO
- Tady to je. - Kde?
JOÃO CORREIA DOS SANTOS – NOTÁŘ
- Jsou dokumenty připravené? - Ano.
- Notář tu bude za chvíli. - Perfektní. Děkuju.
Díky.
Ty vole.
- To všechno musím podepsat? - Vypadá to složitě, ale nic to není.
Přepíšeme několik tvých nemovitostí
na firmu na Kajmanech, co jsem zřídila.
- A to ostatní? - Fiktivní firmy.
Abychom zakryli stopy, než se dostanou pod hlavní společnost.
- Tu na Kajmanech? - Přesně.
A fakt to ke mně nemůžou dosledovat?
Proto jsme v Portugalsku, aby to bylo těžší.
Potřebovali by mezinárodní zatykač.
A i kdyby ho dostali,
zjistili by jen to, že jsi prodal pár nemovitostí
soukromým společnostem, co ti patří,
ale nefiguruje v nich tvoje jméno.
Výborně.
- Chodíš ještě s Marcem? - Co?
- Slyšelas. Odpověz. - Do toho ti nic není.
- Co ti řekl? - O čem?
- O kšeftech svých strýců. - Vůbec nic.
- Tak cos chtěla říct policii? - Co jsem viděla.
Co jsme viděly, když unesli Samuela. A že jsem slyšela Toñův hlas.
- Přeskočilo ti? - Proč? Protože chci říct pravdu?
A nemlčím jako ty?
Proč jsi to tomu poldovi neřekla?
Má pravdu, mami. Proč bychom měly ty lidi chránit?
Protože málem upálili tvou babičku.
Už to chápeš?
Co ten notář? To bylo něco.
To jeho sako a ulízaný šediny.
- Vypadal jak ze starýho filmu. - Že jo?
- A ještě nám doporučil restauraci. - Co je na ní špatnýho? Mně se líbí.
Mně taky. Ale myslel, že jsme pár.
- Jak tě to napadlo? Proč? - Ty sis nevšimla?
Copak nevidíš, že tu jsou jen páry?
- Určitě ne všichni, ne? - Ne.
Vsadíme se?
O večeři?
Bacha, je to tu drahý.
Moje faktura bude mnohem vyšší.
Fakt? Tak do toho.
Tamhle. Ona ve fialovém, on má plnovous.
- Co s nima? Klidně můžou být manželé. - Nevidíš, jak se směje jeho vtipům?
- No a? - Takže manželé nejsou.
- Sleduj. - Do háje.
- Jo. - Ne.
Objednám si to nejdražší.
Radši bacha.
Podívej na ně. Nudnější už být nemůžou.
Blahopřeju.
- Fakt ti není zima? - Ne, dobrý.
- Znova se nabízet nebudu. - Stejně už tam jsme.
Něco jsem ti chtěl. U tý večeře…
- Vůbec jsem nestihl… - Co?
Jel jsem sem s tím, že ti něco nabídnu.
Co?
Nedívej se na mě tak. Není to, co myslíš.
Co myslím?
Za co mě máš?
Jsem podnikatel, seriózní muž.
Jo, to já taky.
Žena.
Chci tady v Portugalsku koupit dvě rybářský lodě.
A já to mám zařídit?
Stejně jako předtím.
Aby nepoznali, kdo je koupil.
Aby se tvoje jméno nikde neobjevilo?
Vyřídíš veškerý papírování a já ti zaplatím.
Abys měla na další večeře.
Ne? Tak co?
No…
- Jo. To bych zvládla. - Fakt?
Super.
Tak jo, je čas jít spát.
To je můj pokoj.
Dobře.
- Já jdu do svýho. - Jasně.
Dobrou noc.
Díky za večeři.
DANIEL NEMŮŽU USNOUT. JSEM POŘÁD VZHŮRU.
ANA POČÍTEJ OVEČKY.
DANIEL MÁM TU CELÝ STÁDO!
ANA HAHAHAHAHA
A?
DANIEL NEVZALA SIS KNÍŽKU?
ANA NE
ANA CO CHCEŠ?
MÁM TI ŘÍCT POHÁDKU?
ANA NECHCE SE MI OBLÍKAT.
DANIEL MÁM PŘIJÍT?
JÁ PŘIJDU!
ANA DOBROU NOC.
Hrozně to háže.
Do prdele.
- Vylez. - Jdeme.
Dávej bacha.
Ještě si nakonec rozbiješ hlavu.
- Do háje. - Doveďte ho sem.
Co se děje?
- Co? - Tady, Fifo.
Sundej mu tu kápi. Ať jde blíž.
- Ať se dobře podívá. - Já nic neřeknu. Fakt!
- To si můžeš být jistej. - Nech mě jít, Nilo, prosím.
Na to jsi měl myslet dřív, než ses skamarádil s GRECO.
- Nech mě jít. - Drž hubu, kurva!
- Dolů. - Zbláznil ses?
Ne!
Jsi v pohodě?
Nestalo se ti nic?
Hajzlové.
Jdi to zapnout a dovez to sem.
Ne! Já jim nic neřekl! Do háje, Nilo.
- Vůbec nic neví. - Pusť to!
- Nemáme na to celou noc. Dělej. - Já jim nic neřekl.
Jo, jasně.
- Dejte to pryč! - Tak jo.
- Vytáhněte mě ven. Vypněte to! - Dělej!
- Do toho. - Vypni to!
- No tak! - Ty vole!
Teď nám ještě začneš rozkazovat?
- Nilo, prosím! - Ty snad nevíš, jak se správně prosí?
Přísahám na památku tvýho táty!
- Vypni to! - Sakra.
A teď mi budeš připomínat toho hajzla?
Naser si! To už mě rovnou radši zastřel!
- Samueli. - Sakra.
- Cože? - O tomhle ani slovo.
Přísahám, že nic neřeknu. Fakt ne!
Přísahám na svou mámu. Už mě odsud sakra vytáhněte.
Jdeme.
Hej! Nenechávejte mě tu, vy parchanti!
Nenechávejte mě tu! Do prdele!
Nenechávejte mě tu, kurva!
Parchanti! Já vás dostanu, vy svině!
Roberte, pojď s tím odjet. Musíme makat.
Stůj!
Někdo tu je!
Překlad titulků: Anna Farrow