- Felismeri őket? - Hogyan? Nem látom az arcukat.
Csak ennyink van.
Ennyi? Nincsenek utasnevek? Semmi?
Az összes dokumentum kamu. A nevek, a hotel…
Mind kitaláció.
Egyelőre ennyink van.
- Semmi több. - Szóval nem fogják megtalálni őket.
Hát, dolgozunk rajta.
GALICIA BANDÁI
Egy perc, és megyek.
Itt vannak. Rád várnak.
Kik?
A Rókák.
A bárt már ismered.
- A gond az, hogy nem a miénk. - Az önkormányzat tulajdona.
Koncessziós szerződésünk van.
Feltételezem, hamarosan lejár.
Igen, pár napon belül. Vagy inkább néhány hét múlva.
- De jelenleg azt beszélik, hogy… - A Padínok meg akarják szerezni.
- Azt beszélik… - Csak beszélik.
Anya, azt beszélik, hogy óriási ajánlattal készülnek,
és hogy a bár nem igazán hozna nekik hasznot.
De akkor miért…?
- Azért, mert… - Tudja, hogy kik vagyunk?
Anya, megengednéd, hogy befejezzem?
Hallottam róla, de nem sokat tudok a…
Ha hallotta, akkor tudja.
- Rendben? Menjünk! - Ne! Anya, kérlek!
Ne! Várjon! Elnézést kérek!
Bocsánat!
Lehet, hogy rosszul fogalmaztam, vagy félreértettem.
Rendben, akkor fejtse ki!
Azért merült fel bennem kétely, mert annyit tudok – és az nem sok –,
hogy ez elég régen történt, több mint tíz éve,
szóval nem értem, miért most.
Mert kiengedik az apjukat.
Jó ideje börtönben ül, és pár nap múlva kiengedik.
Ezzel bizonyos módon…
Mindenki tudtára akarja adni, hogy nem bocsát meg.
Soha.
…Manolo jól helyezkedik. Simón beindul, Fabián indítja…
Ez nem sokon múlt…
ALGECIRASI BÖRTÖN
Jó estét!
- Hogy vagy, Padín? - Jól. Kurva jól.
- Végig csempézve lenne? - Kerámiacsempével. Egészen a plafonig.
Egy pillanat! Hozok mintát.
Köszönjük!
A gardrób nagyon jó ötlet.
Aha.
Mi a baj? Valami gond van?
- Mi van, ha áthelyeznek? - Ha áthelyeznek? Hová?
Bárhová. Tudod, hogy megy ez nálunk.
Most ezzel foglalkozzunk! Ma dönteni kell, és letenni az előleget.
Nem is tudom, Marta. Nem tudom.
A szakmámban nem jó hosszú távra berendezkedni.
Akkor soha nem fogunk tudni sehol letelepedni?
Sajnálom, de mennem kell.
- Ne menj! - Ez fontos, muszáj mennem.
Ez is fontos.
Mondd meg, hogy várjanak!
- Gyerünk! - Ez az! Végre itt van!
Már szomjaztunk.
Köszi!
- Láttad őket? - Persze.
Mint akik temetésen vannak.
Nem lep meg. A napidíjukból még kólát sem tudnak itt venni.
Figyelj! Kellek, amikor ideér a fickó?
Nem, te itt maradsz.
Ott van.
Mi újság?
- Mizu, bajnok? - Hogy vagy, tesó?
Az kicsoda? Ismerjük?
Nem hiszem.
Hová mennek?
- Követhetem, ha akarod. - Ja, menjél!
Marta? Várjál! Marta, nem hallak.
Várj egy kicsit!
Hogy érted, hogy elájultál?
Felmentem a fürdőszobába, és… Nem sok mindenre emlékszem.
Amikor kinyitottam a szememet, a földön feküdtem, és…
Mikor jössz?
Sajnálom, nem tudok menni. Madridban vagyok.
- Madridban? - Igen. Nem mondhatok többet.
Elmagyarázom, ha hazaértem, jó?
Hogy vagy? Most jól érzed magadat?
Nem, dehogy. A sürgősségi osztályon vagyok.
Később felhívlak.
- Hadd mutassam be! - Helló! Mi a pálya?
- Egy barátom, Paola. - Szia! Nagyon örülök.
- Jól vagy? - Igen.
Na mi volt?
Még bent van, beszél valakivel.
- De nem láttam. - Oké.
- Nézd! - Igen.
- Tetszik? - Remek, de nekem nagyobb kéne.
- Nagyobb? - Igen.
- Biztos? - Nagyobb.
Nehéz lesz szállítani.
Amiatt ne aggódj! Majd azt megoldjuk.
- Nagyobb. - Rendben.
Az az olasz csávóé! Azt a kurva!
- Nézd csak! - Nem mondod!
Várd ki a végét!
Mi nem rendeltünk semmit.
- Azok az urak küldik. - Milyen urak?
Egészségükre!
Egy hiányzik!
- Mi? Számold meg! - Egy hiányzik.
- Egy csaj, az a dögös. - Mi van? Elhagytad?
Tanulj meg táncolni, és ne dumálj!
- Azta! Láttátok az arcukat? - Azt hitték, valaki flörtöl velük.
- Valaki flörtölt is velük! - Veled sosem esik meg, Toño?
- Halló? - Tudjuk, ki volt?
Most komolyan?
- Tudjátok, ki vágott át minket, vagy sem? - Igen, tudjuk.
Tudod, mit kell tenned, ugye?
Tessék? Meg kéne húznunk magunkat.
- Ráadásul végül még jól is jött. - Tényleg?
Ja. Csodás volt, mint egy bűvésztrükk.
Elnéztek erre, mi pedig tettük a dolgunkat amarra. Mi a gond?
A gond az, ha azt hiszik, kibaszhatnak velünk,
akkor ki is basznak.
- Jól van. - Bízom benned.
- Daniel! - Szia!
Tudod, mit csináltam?
- Mit? - Beneveztem a zamorai félmaratonra.
- Hű! - Egy hónap múlva lesz.
- Kezded élvezni? - És dobtam a cigit.
- Szuper! - Jó érzés, tudod?
Korán kelni, felhúzni a futócipőt…
És persze a társaság is jó.
Nem jössz te is?
Diktálhatnád te az iramot.
- El fogsz ájulni. - Akkor álljunk meg!
Ez történik, ha másnaposan futsz.
Másnaposság? Az mi?
Igazad van, kivagyok.
Ilyen még nem volt. Talán mert nem futottam.
Figyelj!
Igaz, hogy át akarod venni a kikötői bárt?
- Ezt ki mondta? - Berta és Laura.
Pár napja megkerestek, hogy képviseljem őket.
Akkor jól megy sorod.
Ezzel halálra keresed magad.
Komolyan kérdezem.
Tényleg licitálsz, és csomó pénzt buksz, csak hogy kitúrd őket?
Ügyvédként kérdezed?
Vagy csak pletykálni akarsz?
Jól van, ideje felkelni!
Marco, már nagyon késő van!
Ha öt percet késel, nem engednek be az órára.
- Gyerünk! - Megyek.
Hülyének néznek minket. Én mondom neked.
Lehet, hogy az is vagy.
Azt hiszik, nem tudjuk, hogy felássák az egész területet,
hogy megtalálják a pénzt, amit apád elrejtett? Natalia, mondj már valamit!
Mi lesz, ha felosztjuk a földeket? Megkapjuk mindazt, amit átnéztek. De okos!
- Miért mondod ezt? - Mert ez az igazság!
Te nem ismered őket. Ezt már megbeszéltük, és neked is mondtam.
Mindegy, kié lesz a föld. Ha megtalálják, elosztjuk a pénzt, és ennyi.
Persze, asszony. És ezt higgyem is el?
Igen, hidd el, mert ez fog történni.
Bízom a testvéreimben. Én ismerem őket, te nem.
- Sosem bírtad Nilót. - Hagyjál már vele!
Nilo sem bír engem, oké? Elég ebből!
Ezért teszem azt, amit. Hogy megvédjem, ami a miénk. Hogy ne verjenek át minket.
Senki sem ver át minket. Semmit sem kell megvédeni. Az van, ami.
Emlékeztesselek, honnan van mindenünk?
Ez igen! Kedves dolog az orrom alá dörgölni.
- Nem dörgölök semmit. - Nem?
Rossz a memóriád. A tesóim sosem ártottak nekünk.
- Adnál cukrot? - Cukrot?
MARCO TALIZUNK SULI UTÁN?
Adjon neked Nilo cukrot!
MARÍA NEM TUDOK
Carmelo, fogd be! Ne hallja már Marco,
miket mondasz a bácsikáiról! Folyton ez megy.
MARÍA ANYÁVAL KELL LENNEM
MARÍA MA VAN AZ A DOLOG A VÁROSHÁZÁN
- Nézd, nekem semmi bajom velük. - Akkor?
Van egy lezáratlan ügyük.
- Kivel? - Másokkal.
Az már ezer éve volt, nem?
Ha rajtam múlna… De sok helybéli nem így gondolkodik.
Nem elég büntetés, hogy megbélyegezték őket?
Pedig egy férj és egy apa elvesztése is elég durva.
- Rendesen utánanéztél mindennek, igaz? - Ez a munkám.
Én is kutakodtam.
Tudod?
Summa cum laude, állás az egyik legnagyobb madridi ügyvédi irodánál diplomázás előtt…
- Lecsekkoltál? - Kíváncsi voltam.
- És? - Még kíváncsibb lettem.
Furcsa. Remek helyen dolgoztál, nagyon fontos emberekkel,
majd egyik napról a másikra Cambadosba költöztél. Nem különös?
Senkinek sem kell magyarázkodnom.
Nekem sem.
Problémám volt az egyik ügyfelemmel.
Nagyon fontos ügyfél volt, aki a megszállottammá vált.
Csinált valamit?
Nem, csak zaklatott,
de nem voltak tanúk, és egyre rosszabb lett…
Nem jelentetted fel?
Nem.
Nagy hatalmú és befolyásos férfi volt, és…
- Ez véget vetett volna a karrieremnek. - Így magad mögött hagytad a múltat.
Igen.
Eldöntöttem, beszálltam a kocsimba, vezetni kezdtem, és itt kötöttem ki.
Mondok valamit.
Kössünk alkut!
Visszavonom a bárra tett ajánlatomat.
Rendben. És cserébe én…?
Cserébe az ügyfeled leszek,
és azt teszed, amit Madridban is csináltál.
Segítesz adót elkerülni, csak legálisan.
- Oké, de… - Nem.
Madridban sem volt „de”. Pedig ott faszkalapok voltak.
Visszautasítanál egy ilyen rendes fickót?
LÁTLELET
Pontosan mi a baj?
Még nem tudják.
Itt az áll, hogy tumort találtak…
Igen, egy csicseriborsó nagyságú csomót.
Nem tudják, ez okozta-e az ájulást.
- Több vizsgálat kell. - Értem.
Menjünk Madridba! Ismerek valakit a Marañónban. Ott is megvizsgálhatnak.
Nem.
Miért nem?
- Minek? Itt is vannak orvosok. - Az jobb kórház.
- Nem. Bízom az itteni orvosokban. - Jó, de…
Nem kell felhívnod senkit.
- Már elmagyaráztam, mi történt. - Semmit sem magyaráztál el.
De semmi gond.
Tudom, hogy nem mondhatod el, kivel mit csinálsz, vagy hová mész. Semmi gond.
De ha nem baj, inkább én intézem a dolgaimat.
Az önkormányzat hulladékgazdálkodási koncessziójára három ajánlat érkezett be,
és a testület a Limpiezas Bayón ajánlatát választotta,
vagyis meghosszabbítja a koncessziót.
Az a cég is az övék.
Rendben. Térjünk rá a következő napirendi pontra!
Engedély a kikötői bár üzemeltetésére és fenntartására.
Erre csak egy ajánlat érkezett be,
Berta Figaredo Garcíáé, az engedély jelenlegi tulajdonosáé.
Tekintve, hogy doña Berta ajánlata megfelel a minimális követelményeknek,
az engedélyt tíz évvel meghosszabbítjuk.
Gratulálok!
Köszönöm! Nagyon köszönöm!
Nem tudom, hogy csinálta, de köszönöm.
- Szia! - Szia!
Bocs a késői zavarásért, de anya ragaszkodott hozzá, hogy ezt átadjam.
Cambados legjobb krumplis omlettje.
Egyesek szerint.
Köszönöm szépen.
Bejössz?
- Biztos? - Persze. Egyedül nem bírok vele.
Egy egész hétig ezt enném.
Jól van.
Olvasgattam még egy kicsit…
a történtekről: édesapád eltűnéséről meg a többiről.
Na igen.
Igen.
Nem is tudom.
Nehéz elképzelni, milyen lehet átélni.
Gyerek voltam, amikor történt.
Senki sem mondott semmit, így én lettem a helyi csodabogár.
Az emberek megbámultak.
Egyesek megvetéssel néztek rám, mások szánakozva.
A pletykák sok év után sem maradtak abba.
Milyen pletykák?
Azt beszélték, hogy apa néha éjjelente meglátogatott minket.
- És így volt? - Dehogyis.
Sosem tért vissza.
Hiába nem hitték el.
Talán nem tudott.
Nem tudom, gondoltál-e rá, hogy talán megtalálták.
Egyáltalán nem.
De most már tudom, hogy meghalt.
Hogyhogy?
Pár hónapja felhívott egy közjegyző a Kanári-szigetekről,
hogy pénzt adna nekünk.
Egy névtelen adományozó nevében.
És szerinted az apád volt az?
- Igen. Ki más lehetne? - Ja.
Lehet, végül megbánta, hogy ekkora barom volt.
- Nem? - De.
„Esküszöm, ha elveszik tőlünk, porig égetem.”
- Így. - A nagyival nem lehet packázni.
Ő tényleg nem semmi.
Reggel, mielőtt a városházára mentünk, biztosra vette, hogy megszívjuk.
- És az anyukád? - Őrültnek nevezte.
És azt mondta, börtönbe kerülünk miatta.
Mikor elhangzott, hogy meghosszabbítják… Sosem láttam őket ilyen boldognak.
Látod? Megmondtam. Padín börtönben ül, Danielt meg nem izgatja.
- Igazából rendes. - Mindig elfelejtem.
- Mit? - Hogy a keresztapád.
Mosolyog, mindenkit meghív egy italra, de olyan, mint a többi. Nyakig benne van.
Akárcsak a nagyapád, mielőtt elkapták, és átállt.
Mi az?
Ne! Ne vágj ilyen pofát! Ez az igazság. Ilyen helyen élünk.
- Ez van. - Mi van?
Senkinek sem kötelező belekeverednie semmibe.
Mindenki azért csinálja, mert akarja. Mit tanultunk közgazdaságtanból?
Amíg van kereslet, addig van…
María!
Megint ez a szarság…
Ma este a Rókák bárjában.
Jól van.
Biztos?
- Jelentsen be a főnökének! - Várjon! Előbb…
Elnézést!
- Üdv! - Jó napot!
Ez micsoda?
Ezek azok a dokumentumok, amiket az ügyfelem kérésére át kell adnom.
Mostantól ez mind a maga gondja.
Rendben.
Köszönöm, hogy elhozta. Nem kellett volna fáradnia.
Megkérhettem volna Rosát, hogy hozza el az irodájából.
Semmi gond, épp ellenkezőleg. Örömmel jöttem ide, hogy lássam mindezt.
Értem.
Hát, köszönöm.
Jól megy a sora, igaz?
Igen.
De én átlátok a szitán.
Tessék?
Nem veszem be, hogy véletlenül keveredett Cambadosba.
Miért? Nem gondolja, hogy kellemes itt élni?
De, ez egy csodás kisváros,
azonban maga nem a jó idő vagy a kacsakagyló miatt jött ide.
Szerintem ez egy nagyon jól átgondolt terv része,
hogy Daniel bizalmába férkőzzön.
A volt ügyfele bizalmába.
Szegény fickó nem tud ellenállni a formás női lábaknak.
Rosa,
kikísérnéd az ügyvéd urat?
Lehet, hogy Daniel a markában van,
de figyelmeztetnem kell, hogy José Padínt senki sem tudja átverni.
Köszönöm a látogatást!
- Siess már azzal a krumplival! - Oké, nagyi.
A carajillód. Még valamit?
Egyelőre ennyi, de ne menj messzire!
- Samu, egy italt? - Semmit. Kavarog a gyomrom.
Hoznál neki egy pohár semmit?
Válaszoljak helyetted?
Tényleg szarul nézel ki.
Igen, tudom.
- Mi van? Miért hívtak? - Fogd már be a szád!
Talán valami rosszat ettél?
Lehet. Nem tudom. Biztos a malacfül az oka.
Azt könnyű orvosolni. Majd egy gyenge koktél helyretesz.
Laura, adnál valamit Samunak?
- Várj, ne! Talán egy kamillateát. - Oké.
Kimegyek a vécére.
Eredj! Majd szólok, ha van valami.
ISMERETLEN SZÁM TŰNJ EL ONNAN!
Aranyom! Fizetek.
Na? Nem mondasz semmit?
- Te hívtál, nem? - Jaj, María, amikor rád jön az öt perc…
- Az öt perc, mi? - Azt csak úgy megjegyeztem.
- Nem nagy ügy. - Neked ez a véleményed.
Semmi durvát nem mondtam.
Valakik jöttek.
Hogy érted, hogy „valakik”?
Símaszk van rajtuk.
- María, mi folyik ott? - Ezek…
Basszus, nem tudom, mi történik. Visszahívlak.
María?
Bassza meg!
Marco, hová mész?
Nem vacsorázol?
- Mi a faszt akartok itt? Hé! Kifelé! - Nyugi!
- Hívom a rendőrséget! - Laura, ennek semmi köze hozzád!
- Hagyd! - Ne érj hozzám!
- Nyugi! - Hagyjátok békén!
- Samuel? - Vécén van. Mi ez az egész?
- Mi folyik itt? - Húzzál vissza a konyhába!
- Nincs kedvem! - Anya, csináld, amit mondanak!
Laura!
- Maradj ott, jó? - Engedj!
Halló? Rendőrség? Kérem, segítsenek! A cambadosi kikötői bárnál vagyok.
- Gyere! - Mit csináltok?
- Laura! - Engedjetek! Nem érzem jól magamat.
- Álljatok meg! - Laura!
- Mit műveltek? - Mi itt sem voltunk, oké?
Na ne szórakozz, Samuel!
- Bocs! - Nehogy behányjon oda!
María! Mi történt?
- Elvitték. - Nyugodj meg! Kicsodát?
Samuelt.
Semmi baj.
- Ő az? - Igen.
Helló, Felisa! Ma nagyon szerencsés. Egy csinos hölgy jött magához.
- Köszönöm. - Ismerlek téged?
Nem, Felisa. Nem ismerjük egymást.
De feltennék néhány kérdést. Persze csak ha nem bánja.
Kérdést? Nekem?
Én nem emlékszem semmire.
Erre szerintem emlékezni fog.
A feljegyzéseim szerint önt Felisa Portónak hívják.
Igen, így van.
És azt is látom, hogy ön egy konzervgyár,
három luxusautó és egy El Grove-i ház tulajdonosa.
Akkor ő küldött téged?
- Kicsoda? - Hát ki? Az én kis Danielem.
Alá kell írnom még valamit?
Nem. Nem, Felisa.
Végeztünk is.
Semmi különös nincs benne.
Felisa gyerekkorom óta az életünk része.
Mintha családtag lenne. Ezért fizetem az otthont.
Igen, és cserébe jó négymillió eurónyi vagyon tulajdonosa. Beleértve ezt a házat.
És? Valamit tennem kellett. Az unokatesók és egyéb rokonok kiestek.
Egyre nehezebb. Felisa tökéletes.
- Igen, ő nem rokonod. - Nem, de olyan, mintha az lenne.
- Megbízható, és nagyon szeret. - Igen, tudom.
Akkor mi ez az aggódó tekintet?
Hát, elég, ha egyvalaki elmegy az idősek otthonába, és ellenőrzi, ahogy én is,
hogy egyáltalán nem képes kezelni ezt a vagyont,
és a jövedelmet sem tudná igazolni.
Ha lenne egy ellenőrzés, könnyen összeraknák a képet.
Ezért vagy itt, nem?
Hogy nagyszerű munkát végezz, és kihúzz a csávából. Igaz?
Torres!
Mi az?
Oké.
Kiváló, kösz!
Halló?
Megvan Samuel nyomkövetője.
Nézzetek szét! Hátha akad ruha vagy bármi. Faggassátok ki a kagylógyűjtőket!
Azt mondják majd, nem láttak semmit, de kérdezzétek ki őket!
- Jó. - Rá kell lelnünk Samuelre, míg nem késő.
- Világos? - Persze.
Munkára!
Hogy áll a holnapod?
- Miért? - Rá kéne nézni egy befektetésre.
- Értem. - Hogy ne érjen meglepetés.
- Jobb félni, mint megijedni. - Hát legyen!
Naranjo, itt nincs semmi újság.
- Az ügyvédnőn kívül ma senki sem kereste. - Remek.
Maradj ott, és tájékoztass!
- Castro már figyeli a roncstelepet. - Rendben van.
Azzal a fiúval jársz?
- Tudtam, jönni fogsz. - Jársz vele, vagy sem?
- Marcónak hívják. - Azt én jól tudom.
- Toño és Nilo unokaöccse. - Ez az én dolgom.
Ne már, María! Szerinted kik vitték el azt a szerencsétlent a bárból?
Az egyik Toño volt. Hallottam, mikor elmentek.
Szerinted miért a bárból rabolták el?
Hogy megmutassák, bármit megtehetnek, hogy övék a bár, mint itt minden.
- Erre te… - De Marco nem olyan, mint ők.
- Egy vérből valók. - Hát aztán?
Marco és a szülei nem vesznek részt a bizniszben.
- Ezt ő mondta neked? - Igen.
És hiszel neki?
Jó reggelt!
Nocsak, időben jöttél.
Mint mindig. A munka az első.
Menjünk!
María!
María, mi a baj?
Már értem.
Anyud nem örül, hogy járunk.
- Kiselőadást tartott? - Mit fognak tenni Samuellel?
- Honnan tudjam? - Marco, hallottam Toño bácsikádat.
- Miről beszélsz? - Nem tudom.
Szerinted embereket rabolgatnak?
Hogy mondhatsz ilyet?
- Elképzelhető, hogy követnek minket? - Meglehet.
- Mindig követnek engem. - És most már engem is? Csodálatos!
Nyugi, nem bírságolnak meg gyorshajtásért.
Ezért nem kaptam még büntetőpontot. Másokkal ellentétben.
Amúgy még nem mondtad, hogy hová megyünk.
Tényleg nem.
- És nem is tervezed. - Jogomban áll hallgatni, nem?
Majd meglátod. Csak egyenesen előre!
Annak, hogy követnek, köze van ahhoz, hogy eltűnt az a matróz? Vagy…?
Nem tudom.
És ahogy mondtam, bár sokan ezt gondolják, de…
Nem mindenért te vagy itt a hibás. Tudom.
Ez igen!
Így is van. Ők pedig majd megunják.
Bácsikám! Mi újság?
Nicsak, ki van itt! A kedvenc unokaöcsém.
- Mit keresel itt? - Nem te írtál, hogy jöjjek ide?
Ja, de. És te mindig azt teszed, amit a bácsikád mond, igaz?
- Ha le akarsz cseszni, akkor… - Nem.
Hagyjuk a múltkor történteket, jó?
Nincs több rakodás.
- De mindenki… - De mi? Nincs „de”.
Neked tanulnod kell, diplomát szerezned, hogy ne legyél olyan suttyó, mint mi.
- Vili? - Én csak segíteni…
Mit akarsz? Bagóért rakományt pakolni?
Mint én a te korodban, amikor nyomorogtam? Ez jó nagy hülyeség.
Mi van az eltűnt matrózzal?
Tessék?
Mit fognak tenni vele?
- Honnan kéne tudnom? - Nem tudom.
- Ki mondta ezt? A barom apád? - Nem.
- Szarkavaró. - Semmit sem mondott.
- Tényleg? - Igen.
- Nyomás! - Menjek el?
- Igen. - Oké.
- Nincs több rakodás. - Jó.
- Szia! - Csá!
Mi a helyzet?
Éhes?
Adj neki enni! Nem akarjuk, hogy ott haljon meg.
Mit csináljak? Menjek el egy McDonald'sba?
Nézz szét! Biztos van konzerv. Egy hónapja zárt be, de csak maradt még ott valami.
Nézz körül!
Marco!
Marco, segíts!
Te meg mit keresel itt?
Itt állj meg!
Gyere!
Na? Mit gondolsz?
Mi az, veszünk egy kisrepülőgépet?
Dehogy. Ezzel megyünk a helyszínre.
- Te tréfálsz. - Rakd a telód repülő üzemmódba!
- Komolyan beszélsz? - Persze!
Gyere!
Magassarkúban…
- Ha szóltál volna… - Abban mi lett volna a poén?
Jaj nekem!
Nem vagyok biztos ebben.
Készen állsz?
Bal oldalt láthatsz néhány utast, aki lekéste a járatát.
Nézz rájuk! Mint az elsuhanó vonatot bámuló marhák.
- Hogy érted, hogy elrepültek? - Szó szerint.
A feliratot fordította: Varga Balázs