INSPIRERT AV EKTE HISTORIER OG HENDELSER OG TILPASSET FOR DRAMATISERING.
-Pappa. -Så? Vant du eller tapte du?
For et spørsmål! Jeg vant.
Selvfølgelig. Du er en bulldog.
Takk for komplimentet. Hvis det var det det var.
-Og du? Hva driver du med? -Hva tror du? Vasker.
Tenk at folk kan være så ekle.
Kan det tenkes at det er en slags hevn for prisene du tar for en båttur?
Det er mulig. Men du, når kommer du?
Jeg vet ikke. Det er mer og mer jobb. Jeg får stadig nye saker.
Må jeg leie idiotene i firmaet for å få se datteren min eller?
Nei, hva med påsken?
-Jeg sniker meg unna på et vis. -Lover du?
La oss forhandle.
Jeg lover hvis du lover å ta meg med til den hemmelige bukta di.
Å, den jeg ikke lar turistene få se. Vi får se.
-Jeg må legge på. De er på vei. Ok? -Og jeg er arbeidsnarkoman?
Det er et par. Betaler ekstra for full eksklusivitet.
-Ok, en stor klem, skatt. -Klem til deg, pappa.
Ha det, skatt. Glad i deg.
Og jeg i deg.
-Ha det bra. -Ha det.
KLANENE I GALICIA
"Jeg, Jorge González, personnummer: 08997361-E,
bosatt i Fuertaventura, testamenterer herved eiendelene mine i like deler.
TRE MÅNEDER SENERE
Huset, med adresse Naranjo gate 42,
og båten, med registreringsnummer: E74874,
gir jeg til min partner Teresa Soriano og min datter Ana González Soriano."
Her er det lagt til et kodisill.
"Avsluttende saldo på kontonummer AF 3474 88397…"
Hvilken konto er det?
Jeg vet ikke.
-Den til båtutgifter? -Nei.
Den er privat, kun i hans navn.
"Saldoen skal umiddelbart betales ut og deles likt mellom
Berta Figaredo og Laura Silva, bosatt i Cambados i Pontevedra.
Det er også mitt ønske at identiteten min ikke deles med nevnte personer
og at det fremstår fullt og helt som en anonym gave.
Signert 14. mai 2018. Jorge González."
Hvem er det?
Jeg aner ikke, skatt. Jeg vet ikke.
-Det er ikke mulig. -Jeg fikk opp dette fra et navnesøk.
SILVA VITNER MOT PADÍN
-Det er ham, mamma. Se. -Var faren din under vitnebeskyttelse?
Det er eneste forklaring. Jeg har tenkt på dette i tre måneder.
Nytt navn, nytt liv…
Han fortalte meg alt, Ana. Reisene, handelsflåten, alt…
Han diktet det opp, mamma. Han diktet det opp. Det var bare eventyr.
Det er rett foran deg. Du nekter å se det.
Han var narkosmugler, sviktet partnerne, forlot familien og gjemte seg her.
Det er sannheten.
Og alt annet…
Alt annet er løgn.
SILVA VITNER MOT PADÍN
Kjenner du til uttrykket: "Latere enn en betjentsjakke."
En sivilgardebetjent, altså.
-Dra til helvete, Padín. -I like måte, Muñiz.
Jeg gir deg en gave, og du bare plager meg.
Du skaper oppstyr. Politiet er etter deg.
Jeg er klar over det.
Vi er sent ute, Daniel.
Jeg blir sen. Er du med eller må jeg finne en annen?
Flere av kollegaene dine står i kø. Bare så du vet det.
Jeg er med.
Flott. For en entusiasme. Glad i deg og.
-Kom igjen, Marcial! -Ja da!
-Hei, Daniel. Det er to… -Ja, jeg har sett dem. Umulig å overse.
-Jævla purk. Umulig å bli kvitt dem. -Ingen fare. Det er bra de ser oss.
Sånn, ja!
-Opp! -Ja da!
-Der kjører han! Raska på, Nilo! -Kom igjen!
Hvordan går det?
-Ingenting. -Pokker.
-Rart de ikke er funnet enda. -Ja. Ikke gjør meg irritert.
Kom igjen!
Faen heller!
Å nei!
-Nilo! -Helvete!
-For en katastrofe! -Helvete! Hei!
-Der er han. -Kom deg ut.
Kom igjen.
-Alt i orden? -Ja.
-Faen heller. -Herregud.
-Fy faen. -Kom.
Hva var det jeg sa?
Du er for tung. Du burde spise mindre.
-Går det bra? -Ja.
Nå fikk du meg til å tape penger.
Dra til helvete. Dere er kompiser. De pengene får han aldri.
-Du brekker nakken. -Man ser at dere er brødre.
-Du sliter verre enn Deportivo. -Jeg hadde klart det.
Og så falt du.
Skal du vrake alle bilene våre?
-Så klønete av meg. -Du betaler.
-Fortsett, du. -Det går fint.
-Hva? Kom. -Det går fint.
Ikke helt fint. Hold meg. Kanskje det hjelper.
Han gir seg aldri.
-Hva? -Vi er rævkjørt, sjef.
Hva skjedde?
Vi måtte kjøre langt. Vi er tomme for drivstoff.
-Vi må fylle opp skal vi klare det. -Ok, bli der. Vent.
Manolo, skru av motoren. Faen heller. Han ba oss vente.
-Vente her med alt kokainet? -Hva faen vil du at jeg skal gjøre?
Her kommer han.
-Hva skjedde? Jeg kan dra. -Nei, ta det med ro.
Si at du er svimmel, så blir jeg kvitt purken.
Greit. Fint.
Hei! Han besvimer!
Hvor faen er de?
Aner ikke.
De er ikke der?
Ambulansen dro med Nilo. Daniel og de andre forsvant.
Vi drar på sykehuset og sjekker om de er der.
Nei, de er ikke på sykehuset. Noe har hendt. De må ha blitt tipset.
De er nok på vei ut med en bortgjemt båt. Vi må finne den, ok?
Ok.
Fortsett.
Ana. Har du Machado-saksmappen?
Ja, Susana tar kopier.
Hva tenker du?
-Den er tøff, men vi vinner. -Bra. Du er best.
Jeg føler meg forrådt.
-Han var ikke som andre fedre. -Det er sant.
Jeg følte at vi hadde en spesiell pakt.
-En pakt? -Ja, som…
Han visste alt om meg. Jeg fortalte ham ting jeg ikke forteller deg engang.
Jeg forstår ikke hvorfor han ikke stolte på meg.
Eller deg! Ikke på deg heller!
Jeg vet ikke, Ana.
Men jeg vet at jeg ikke kan leve med denne bitterheten.
Ingenting av dette endrer følelsene mine for ham…
-Unnskyld, mamma. -Alt vi opplevde.
-Kan jeg ringe deg tilbake? -Ok.
-Ingen fare. -Ring meg senere.
Ok, vi snakkes senere.
Destinasjonen din er Cambados i Galicia. Estimert ankomsttid: 14.45.
Hei, mamma.
-Hei, skatt. Hvordan går det? -Fint.
Så bråkete det er der.
Ja, det er en fest i nærheten.
Er du ikke i Madrid?
Nei, jeg er ikke i Madrid. Jeg…
Jeg greide ikke å slutte å tenke på alt. Jeg holdt på å bli sprø, så…
Jeg tok meg litt fri.
Å, så bra.
Hvor lenge?
Hvor lenge? Jeg vet ikke.
Jeg tar det på sparket for én gangs skyld.
Så flott, skatt.
-Jeg ringer deg senere, ok? -Ok.
Ok, ha det.
Åpen porten!
Kom igjen.
Kjør.
Rolig. Forsiktig.
Rolig.
-Toño! Fyll tankene. -På vei, for helvete.
-Kom igjen! -Hva skjer, Nilo? Fortsatt bedøvet?
-Fort! Kom igjen. -Kom igjen.
Kom igjen, fort.
-Nå har dere det travelt? -Ikke min feil. Kom igjen.
Hold den, Manolo. Ta tauet. Kommer, Daniel.
Nå kan du vente, for pokker.
-Kystvakta er advart. -Hvorfor er de ikke i lufta, Torres?
Du må spise mer. De ringer. Hold denne.
Ok.
Ja?
De lettet akkurat.
-På vei hitover? -De flyr mot dere.
Helvete. Pepe, kjør østover. Forankre lasten 4 km ut.
-Hva med helikopteret? -Det fikser vi.
-Ok. -Kom igjen. Fort!
Vi er på vei mot Ría de Arousa.
Mål lokalisert.
De er på vei sørover. Sender koordinater.
Kystvakten er ute.
Vil du vedde?
-Om hva? -Hva tror du?
At de tar oss igjen med deg bak rattet.
-Tusen euro. -Ti tusen på at vi ikke når land.
Synd for deg.
Vi må holde dem opptatt en stund. Samuel og Pepe trenger mer tid.
De er ved flåtene. Følg med.
Kystvakten er der.
Amfibi 1, kjør mot koordinatene.
Til høyre!
Dette er politiet, stopp motoren.
Vi gir dem et helvete.
KYSTVAKTEN
Dæven!
Stans motoren.
Stans motoren øyeblikkelig.
Hvor kom den båten fra?
Gass på, for pokker! De tar oss igjen!
De kjører tospann. Det er en båt til her.
Fortere!
Kyss meg i ræva!
Dette er politiet. Stans motoren.
-Hvordan går det? -Vi er rævkjørt! De er som limt fast.
Stans motoren.
Amfibi 2, på vei mot målet.
Du er for treig. Hadde jeg styrt, ville vi vært hjemme nå.
Til gjemmestedet!
Følg målet.
Raskere!
Hva i helvete driver de med?
Kom igjen, nå er cruiset over.
Kom igjen, en siste. Snu! Sånn, ja, mester!
Hold deg fast.
Kom igjen! Inn i skogen!
For helvete! Hvem faen lærte deg å parkere?
Kom igjen.
-Manolo, fikk du koordinatene? -Jeg har dem.
Der er de.
Ingen samtaler. Rett på cella. Ikke la dem snakke med noen.
Hei, så du parkeringen min?
-Ja. -Utrolig.
-Tøff dag. -Ja, det stemmer. Vi får se om…
Hei!
Pokker, Muñiz. Ikke skrem oss sånn.
Kom igjen, inn i bilen.
-Hva? -Du skylder meg 10 000.
Ja, sikkert. Vi slapp unna takket være meg.
Kom igjen.
Ære være Muñiz, kongen og loven.
Hei, mamma.
Hei. Jeg har ikke hørt fra deg på dagevis. Hvordan går det?
Jeg jobber mye. Det har vært travelt siden jeg kom tilbake.
Ferrán er på meg. Jeg har saksmapper til over ørene.
-Ja vel… -Ja, jeg vet…
Jeg har flere tapte anrop fra deg, men jeg rekker ikke klesvasken engang.
Slutt, Ana. Vær så snill.
-Skal du fortelle hva som foregår? -Hva som foregår med hva?
Jeg var bekymret, så jeg ringte kontoret ditt.
Du gjorde hva?
Ja, jeg vet du har sagt opp. Hvorfor sa du ikke noe?
Helvete!
Jeg ville ikke gjøre deg bekymret.
Så du valgte å lyve?
-Jeg er i Cambados. -Hva?
Mamma, du, hør her. Jeg må vite, og svarene er her.
-Nei, Ana. Hør her. Dette er galskap. -Og derfor sa jeg ikke noe.
Ærlig talt, mamma. Jeg har full kontroll. Stol på meg.
-Jeg ringer deg tilbake. -Nei…
Greit, og så?
-Trenger du meg her? -Jeg har sagt nei.
Ikke gjør meg forbanna.
Sånn.
Du betaler leie, depositum og meglerhonoraret.
Ikke noe problem. Kan jeg beholde møblene?
-Ja, alt blir stående. -Ok, perfekt.
Beliggenheten er bra. Kort vei til alt. Du er ikke kjent?
Nei, aldri vært her.
-Du er ikke fra Galicia? -Nei, jeg kommer langveisfra.
Det er alltid det samme gamle her. Så fint å se et nytt fjes.
Hva sa du at du trengte kontoret til?
Jeg sa aldri det.
Jeg er advokat.
EN MÅNED SENERE
-Du tuller nå, Nazario? -Jeg sier det bare som det er.
Det ser ikke bra ut. Vi har vært jævla uheldige.
Dommeren er veldig streng.
Hvem er det der?
Hun er ny. Ifølge nettet er hun finansadvokat.
Men hun meldte seg som offentlig forsvarer.
Kanskje vi har flaks.
Hva heter hun?
Unnskyld meg. Ana?
Ana?
Daniel Padín. Hyggelig å møte deg. Beklager. Jeg må stjele henne litt.
-Kan vi ta en prat? -Greit.
Du må representere meg. Er det et problem?
Nei, så klart ikke.
Du kan stikke innom kontoret mitt i morgen og…
Nei. Rettsmøte er nå.
-Nå? -Akkurat nå.
Skal vi?
Denne vei.
Sak nummer 2840. Daniel Padín.
Trafikkforseelse. Tiltalt for uaktsom kjøring.
-Er den tiltalte til stede? -Ja, herr dommer.
Herr dommer, jeg må informere om en endring av forsvaret.
-Du er ny advokat? -Ja.
Godtar du det?
Perfekt. Da fortsetter vi.
Ikke verst, eller hva?
"Ikke verst"? Det var et mirakel. Jeg trodde de skulle ta førerkortet mitt.
-Du har kun to poeng igjen. Ikke mye. -For meg så. Vet du hvor viktig…
-Beklager, advokat. Får jeg være uformell? -Ja, så klart.
Vet du hvor viktig det er for meg å kunne kjøre selv og ikke være avhengig av andre?
I min bransje, mener jeg.
Hva er det du jobber med?
Vet du ikke det?
-Nei, da hadde jeg ikke spurt. -Jeg tror ikke helt på deg.
Her holdes ingenting hemmelig.
Jeg kom nylig. Jeg har vært her en måned.
Ok. Vel, vi kan si at jeg er i importbransjen.
Hva?
Nei, jeg er blitt fortalt at din tidligere advokat…
-Nazario. -Ja.
-At han har lang erfaring. -Ja.
Men du ba meg representere deg.
Ja. Du så vel Nazario, gjorde du ikke?
Jeg liker ham godt. Han fikser mye for meg.
Men man ser umiddelbart at…
Vel, at han er upålitelig. Han forsvarer alltid forbrytere.
Du, derimot…
Du er en ærlig, idealistisk, fordomsfri kvinne. Stemmer ikke det?
-Ja, vel, det funket, så… -Nei, ikke bare funket det.
Det var et mirakel. Og mirakler bør feires.
Jeg spanderer middag i Cambados. Michelin-stjerne. Eieren er en venn.
-Hva? -Det er bare at…
-Beklager, jeg er opptatt. -I morgen, da. Du må spise engang.
Jeg kan ikke i morgen heller.
-Ikke? -Nei. Beklager.
Travel for en nykommer.
Ingen fare, vi høres.
Å ja?
Så klart. Jeg må jo få betalt.
NARKOSMUGLER DANIEL PADÍNS TO STRÅMENN ARRESTERT
-Hva er dette? -Hva tror du?
Padín?
Herregud, Ana. Dette er ikke min sak…
Det går fint, Rosa. Han er bare en takknemlig klient.
Ikke en hvilken som helst klient. Daniel Padín, sønn av Padín senior.
Ja, såpass vet jeg.
Du vet hvem de er, ikke sant? Saken er landskjent.
Navnet ringer en bjelle, ja.
Operasjon Raposo. Den første narkobaronen som ble tatt her.
-Og faren sitter inne? -Ja, men han blir løslatt snart.
Han ble dømt i sak etter sak. Så han soner fortsatt.
Men med prøveløslatelse. Han jobber på en parkeringsplass i Algeciras.
Jeg kjører deg til Madrid.
Hold følge med dem. Snart trår de på gassen.
Faen også.
-Tre biler som bytter på? -Ja.
Denne første begynte i Cambados.
-De tror vi er idioter. -I ditt tilfelle tar de ikke feil.
Dra til helvete, din jævel.
-De gjør sin greie, vi gjør vår. -Ja.
Kom igjen, fortere. Sett opp farten, ellers stikker de av.
SYKEHUS
Der.
Faen. De er i andre etasje. Kom igjen!
-De kan være hvor som helst. -Kom, vi tar trappen.
-Vi har hatt et tilbakeslag, Macario. -Ja, det ser slik ut.
Men lasten er markert.
Vi venter til ting roer seg, så henter vi den.
Ikke bra nok.
Ikke vondt ment, men vi har en avtale med din far.
Vi hadde tillit til at han kunne ta seg ting, selv fra fengsel.
Men det klarte han ikke.
Politiet lar seg ikke kontrollere.
Ikke alltid.
Så si meg, hvordan vet jeg at de ikke dukker opp når dere henter lasten?
Fordi jeg sier det. Punktum.
Vi har våre tvil.
Tvil er ikke bra i vår business.
Ikke vet jeg.
Kanskje familien Padín ikke er som den var.
Eller kanskje vi må banke på andre dører.
Tro meg, vi er den eneste døren dere vil ha.
Bli med meg.
-Sjekk parkeringen. Jeg sjekker oppe. -Jeg gir deg beskjed.
-Du skylder meg et måltid. -Når det skulle være.
En stor sjømattallerken. Som alltid.
Takk, José Luis.
Vi har ikke mye tid.
Jeg må være tilbake i fengselet om seks timer.
-Så det stemmer? -Hva da?
De sa at du løper forbi her hver dag.
Så det sa de?
Jeg advarte deg. Ingenting er hemmelig her.
Sant.
Jeg er månedens nyhet.
-Ukas, i hvert fall. -Kan vi gå litt?
Greit. Det gjør meg godt.
Hva gjør en jente som deg her?
Vel… tjener til livets opphold.
Og derfor er jeg her. Jeg trenger din assistanse igjen.
Hva er det? En ny trafikkforseelse?
Kanskje. Men ikke jeg.
Noen karer ble arrestert for noen dager siden.
Ja.
-"Noen karer". -Ja.
Greia er at hvis du prøver å bruke en ærlig, idealistisk advokat
for å myke opp dommeren, så takker jeg nei.
Nei, det var: "ærlig, idealistisk og fordomsfri."
-Beklager. -Det stemmer ikke lenger?
Du har fått vite om meg og tror at jeg har skyld i alt som skjer her.
Har du ikke?
Vel…
Jeg synger ikke så pent, men har ikke skyld i regnet.
Det går fint. Jeg skulle ikke sagt noe.
Jeg skal huske på det neste gang.
Vi har uansett den middagen.
Ikke bli kald.
Har du tenkte på det enda?
Jeg sier ingenting før du ringer advokaten.
Greia er at jeg tror…
Det er bedre for deg om han ikke er her.
Å ja?
Jeg kommer til å anmelde dette. Og at dere tok klærne mine.
-Er dette dine klær? -Ja, for pokker.
Du ga meg denne jævla T-skjorten. La meg få dem tilbake.
Du har vært svært uheldig, Samuel. Du er ferdig.
For i tillegg til bensinlukt fant vi også rester etter kokain.
Du må ha gnidd deg for mye mot dritten…
Hva snakker han om?
…kokainet smittet over.
-Han bløffer. -En helvetes bløff.
Hva gjør vi når han kontakter advokaten og ber om bevis?
Tre kollegaer…
Vent. Hvis det funker, ringer han ikke advokaten.
-Det er det jeg tror. -Ja, sikkert.
Du var ikke heldig. Vennene dine slapp ut.
Men du må bli og kan forvente en lang straff.
Med mindre vi gjør en avtale.
Hjelper du meg…
kvitter jeg meg med T-skjorten og alt sammen.
Du får dra hjem til vennene dine, og ingen får noensinne vite om dette.
Helvete heller.
Det kan vi vel ikke gjøre?
Men hvis du foretrekker, kan jeg ringe advokaten din nå,
skrive en rapport…
Og, vel…
Det er opp til deg, Samuel.
Hva må jeg gjøre?
Jeg vil at du skal gå med en sporingsbrikke på neste jobb.
Det er enkelt. Du går med den, så vi vet hvor du er,
når og hvor det vil finne sted, med hvem…
Vi sporer deg.
Ingen får vite det. Og du slipper unna.
-Hei. -Hallo.
-Kan jeg få en espresso? -Ja, så klart.
Hvor er potetomeletten?
Jeg henter den.
Det er moren min. Hun vurderer deg.
Ja.
Ja, jeg så det.
-Hun gjør det med alle nykommere. -Å ja?
Men jeg har sett deg her før, utenfor kafeen.
Ja, jeg har klienter nede i havnen.
-Jeg er advokat. -Å, er du dyktig?
Ingen klager hittil.
De som har vært her lenge, er gribber.
De vil bare tjene penger på narkolangerne, så jo mer trøbbel, desto bedre.
Ikke alle er vel slik.
Hvis du sier det, så…
Du forsvarte El Rubio, ikke sant?
El Rubio? Ja, som offentlig forsvarer.
Ja, du får ikke velge.
Du får de du får. Gode eller dårlige.
Alle fortjener et forsvar, ikke sant?
Kanskje.
Hvor mye ble det?
-Ingenting. Det er på huset. -Takk.
Hva? Hva har skjedd?
Aner ikke. Han fikk et anfall og besvimte på traktoren.
Så legen sier at du er i dårlig form.
Men du kommer deg helt sikkert igjen.
Det er en ting jeg vil spørre om, far.
Den greia du vet om.
Pengene du har gjemt bort i tilfelle ting går helt galt…
-Hva i helvete snakker du om? -Overlat dette til meg.
Du fortalte aldri hvor de er.
Gud forby at dette går galt.
Men det hadde vært fint om sønnene dine visste hvor de lå.
Syns du ikke det?
-Det er over. Han overlever ikke. -Ja, det er over. Den jævelen.
-Hvorfor visste du om pengene og ikke jeg? -Roberto sa det.
-Roberto? -Ja.
-Bakeren? -Ja.
Han sa at med alle jævlene der ute, stolte han ikke på bankene.
En dommer kan be banken om å avsløre hvor mye du eier, og de må føye seg.
Så han gravde dem ned.
-Og hvis han aldri sier et ord igjen? -Hva tror du?
Da må lete til vi finner seks millioner.
Gravde han ned seks millioner?
En idiotisk idé. De blir sikkert fuktige.
-Må vi dra nå? -Ikke enda. Vi må vente.
-Hva vil dere ha? -En carajillo.
-Hvorfor møtes vi her? -Hva er problemet?
-Daniel liker ikke at vi går hit. -Og jeg liker ikke hvordan han gjør ting.
De har byens beste carajillo. Og hun tysterdattera er heit.
Ja vel.
Hva er det?
Ingenting.
Jeg liker å se på deg.
Skal du smile slik, bør du få fikset tennene.
Fy faen. Hun liker meg.
De drittsekkene pønsker på noe.
-Har du tenkt på det jeg sa? -Hva?
Vi bør snakke med hun advokaten om anbudet.
Hun kom nettopp. Hva vet vel hun?
Nettopp. Hun er ikke i lomma på dem enda.
De andre lever av de folka. Vi kan ikke stole på dem med levebrødet vårt.
Hør på meg.
Hvis Padín-familien ønsker å ta kafeen vår,
vil de by så høyt at det ikke er noe vi kan gjøre.
Samme hvem advokaten er.
Vi må dra, de er på vei.
-Hvor mye ble det? -Én euro.
VI DRAR NÅ
Kondolerer.
Takk.
Tusen takk.
Takk.
-Nilo, jeg kondolerer. -Takk.
-Bli med meg litt. -Ja visst.
Du…
-Alle er ute av fengsel. -Bra.
-Aktor ber om sju år. -Hva? De fant ikke noe.
Jeg ba dem ta det med ro. De kommer til å droppe tiltalen.
Kan vi stole på dem eller bør vi finne noen andre?
Glem dem nå. De spanes nok på. Det kan være nyttig for oss.
-Det skjer i kveld. -Tuller du?
Ingen fare. Alt er under kontroll.
-Sikker? -Ja.
Ok. Takk.
-Ha det. Jeg må gå. -Greit.
-Daniel. -Min favorittgudsønn.
-Kondolerer. -Ja.
-Så trist. -Det er vondt.
Du… Jeg ville be deg om å stole på meg.
-Det gjør jeg. Til hva? -Hva tror du, Daniel?
Er det noe jeg kan gjøre? Jeg kunne trengt pengene.
-Penger? Det kan du få. -Nei da.
-Hvor mye? -Nei, det er ikke det. Du skjønner.
Slutt med dette tullet og fokuser på studiene. Ok?
Det ene utelukker ikke det andre. Hjelp meg litt her.
Jeg hjelper deg. Du kan fortsatt holde deg unna dette.
Det gikk ikke så verst for deg.
-Det skjer noe i kveld, ikke sant? -Hvor har du det fra?
-Jeg er ingen idiot. -Nei, du er for smart.
Tenk på foreldrene dine. De er bra folk.
Hvis du ikke sier noe, så…
-Her. Ta dem. -Nei.
Det er 400 euro. Ellers får presten dem.
Der, ja. Opp med humøret.
Stikk nå.
-Ja, Naranjo? -De rører på seg.
De er på vei til kirkegården.
-Ok. Hva med Daniel? -Han er fortsatt her.
Ok. Takk.
Et øyeblikk. Mobilene.
-Hvorfor det? -Så den plagsomme dama di ikke ringer.
Seriøst. Er dere grønnskollinger? Kom igjen.
-Hvorfor må vi gjøre det? -Hva?
-Hvorfor må vi gjøre det? -Vet ikke jeg. Spør du meg?
Det er aldri noen som vet noe.
Båten bør være her. Mobilsignalet sluttet å bevege seg.
Den andre funker, ikke sant? Denne?
Sporingsbrikken funker. De er på vei ut på havet.
Ja, vi har et par timer foran oss.
Noe er visst på gang i kveld.
Sivilgarden får aldri vite noe.
Utrolig at de aldri forteller oss hva de driver med.
-Er ikke vi gode? Er ikke vi som dem? -Nei, ikke som dem.
De er spesielle.
Ubestikkelige.
Jævla GRECO.
Med stort håp tar vi farvel med vår bror Amado.
Livet hans er vitnebyrd om at ingen av oss er evig her på Jorden.
Mens vi lever her, er vi i eksil, langt fra Herren.
La oss be en stille bønn for vår brors evige hvile.
I slike stunder ser vi til Jesus…
-Hva er det? -Fant du sjømaten?
Prøver du å bli tatt og få prøveløslatelsen trukket?
Hva vet vel du?
Har du alle krabbene eller ikke?
-De fikser det. -Festen må bli perfekt.
DE DRO NETTOPP
-Mye står på spill, ok? -Ingen fare. Festen blir en suksess.
-Jeg har det beste bandet i byen. -Greit.
Ha det.
La oss be til Gud, den nådige, om å ta imot hans tjener Amado
og gi ham plass blant de rettskafne.
-I vår Herre Jesu Kristi navn. -Amen.
Måtte Gud Faderen, Sønnen og Den hellige ånd alltid være med dere.
Takk for at dere kom.
-Ha det. -Ha det.
-Hva skjer, Roberto? -Nilo. Jeg er så lei for det.
-Jeg var svært glad i faren din. -Han var glad i deg og. Og vi og.
Hør her. Angående pengene han gravde ned på tomten…
-Vet du hvor de kan være? -Nei. Han dro ut.
-Men jeg vet ikke noe mer. -Du vet ikke.
-Ta vare på deg selv. -Si fra hvis du kommer på noe.
-Ok. -Vi ses.
Takk, Roberto.
-Sa han noe? Sa far hvor han gjemte dem? -På en av tomtene, men han aner ikke.
Du tuller. Det fins minst 40 ulike tomter.
Den gamle jævelen.
Får Natalia det i arv, kan du glemme det. Carmelo beholder pengene selv.
-Gi deg. Han er en ærlig fyr. -Ærlig, du liksom!
-En feiging. -Du tåler ikke svogeren din.
Det stemmer.
-Muñiz. -La den ringe.
Svar da, din jævel.
Drittsekk.
Følger målet mot nord-nordvest. Venter på instrukser.
Initier operasjonen, så fort målet er i sikte. Ok?
-Venter vi på helikopteret? -Nei. Ikke på noen.
Oppfattet.
-Ok, mamma, da drar jeg. -Drar du?
-Blir du ikke med hjem? -Dette igjen?
-Vi må ta farvel med dem. Vi må pass… -Jeg har en avtale.
En avtale? På dagen din bestefar bisettes?
Venner som vil kondolere.
-Ha det. -Ikke snakk slik til meg.
Skal du si noe?
-Hva? -Hvorfor sa du ingenting?
La ham gå. Han har rett. Dette er kjedelig.
-Jeg stikker og ser fotball. -Carmelo.
Moncho, vent. Du!
Hva skjer?
-Jeg blir med dere i kveld, ok? -Du blir med?
Daniel ba meg snakke med deg.
-Daniel? Sikkert. -Vil du gå og spørre ham?
Nei. Slapp av. Det trengs ikke.
Skriv ned dette nummeret og vent til jeg ringer.
Supert.
Det kan bli sent.
Samme det. Gi lyd, så kommer jeg.
Greit.
Ok.
Hva gjør purken her?
Hva i helvete? Hva i helvete gjør du her?
-Hvor pokker er Daniel? -Hva gjør du her?
Hvor er Daniel, for faen?
Hei.
Det går fint. Kom hit.
Hør på meg.
-Hva faen gjør du her? -Du må avlyse i kveld.
-I kveld? -Ikke lek dum.
Det du pønsker på.
-Hva skjer? -Hva som skjer?
GRECO er i hælene på deg.
De står klare, og du svarer ikke på telefonen.
Ta det med ro. Vi får se hvem som venter på hvem.
Dette er en vits. Ser dette kjent ut for deg?
Kjent? Tror du jeg har en sonar i ræva?
Vi skrev ned feil koordinater da vi satte anker.
-Det var den jævelen Manolo. -Det er han som skulle vært her og dykket.
-Kystvakten. -Helvete.
-Faen! -Vi vil gå om bord.
-Hva gjør vi? -Gjør som de sier. Hendene i været.
Hva? Ble de tatt?
Du er ikke til å tro. Du er et beist, vet du det?
-Ingenting der bak. -Ingenting her.
Ingenting. Den er ren. Ingen spor etter varene.
Hva er det?
Ingenting. De fant ingenting.
Faen!
Takk for innsatsen.
Send den ned. Vi må dra ut resten.
Kom igjen, vi har ikke hele dagen på oss.
Greit.
Ingen drar før jeg sier fra, ok?
-Vi sjekker båten. -Vi har gjort det.
Sjekk den igjen.
Endelig. Jeg har ventet hele kvelden. Hvor er du?
Her, på strandpromenaden.
Greit, perfekt.
Greit.
Kom igjen!
-Fort, for helvete! -Kom igjen, gutter!
Kom igjen, for pokker. Raskere!
Hei, du! Hva faen gjør du her?
-Ta denne. -Kom igjen.
Kom igjen! Fort!
-Ja? -Greit. Vi har blekkspruten til festen.
-Passet du på at den har alle armene? -Alt er der. Armer, hode og alt.
Perfekt.
Ha det.
Tekst: Elin Wikstrøm