INSPIROVÁNO SKUTEČNÝMI UDÁLOSTMI, KTERÉ BYLY Z DŮVODU DRAMATIZACE UPRAVENY.
- Tati. - Vyhrála jsi, nebo ne?
To jsou otázky. Vyhrála.
Jak jinak. Jsi žralok.
Jestli to měl být kompliment, tak díky.
- A co děláš ty? - Co myslíš? Do zblbnutí uklízím.
Nechápu, jak můžou být lidi takový prasata.
Napadlo tě někdy, že by to mohla být pomsta za to,
kolik si účtuješ za plavbu?
Jo, tím to bude. A kdy se zastavíš?
Ještě nevím. Mám dost práce. Každý den mi přibyde případ.
Vážně si musím najmout ty vaše pitomce,
abych se viděl s dcerou?
Ne. Co Velikonoce?
- Nějak se utrhnu. - Slibuješ?
Zkusíme vyjednávat.
Slíbím to, když ty slíbíš, že mě vezmeš do svý tajný jeskyně.
Kam neberu turisty? Uvidíme.
Musím jít, už dorazili. Nevadí?
A já že jsem workoholička?
Je to páreček. To je za příplatek a zabaví se sami.
Posílám pusu, drahoušku.
Já taky, tati.
Měj se. Mám tě rád.
Já tebe taky.
- Ahoj. - Čau.
GANGY GALICIE
„Já, Jorge González,
číslo občanského průkazu 08997361-E, bydlištěm na Fuerteventuře,
tímto odkazuji veškerý svůj majetek rovným dílem.
Dům na adrese Naranjo 42
a loď registrovanou pod státní poznávací značkou E74874
odkazuji své partnerce Terese Sorianové a své dceři Aně Gonzálezové Sorianové.“
Zde byl vložen dodatek.
„Co se týče zůstatku na účtu číslo AF 3474 88397…“
Co je to za účet?
Netuším.
- Nebyly to finance k lodi? - Ne.
Je osobní, jen na jeho jméno.
„Celkový zůstatek bude bez prodlení a rovným dílem rozdělen
mezi Bertu Figaredovou a Lauru Silvovou,
bydlištěm v Cambadosu v Pontevedře.
Dále je mou vůlí,
aby uvedeným osobám nebyla sdělena má identita,
a dar se tak jevil jako anonymní.
Podepsáno 14. května 2018 Jorgem Gonzálezem.“
Co jsou zač?
Já nevím, zlato. Nemám tušení.
To není možný.
Tohle jsem našla pod tím jménem.
To je on, mami. Podívej se na něj, prosím.
Táta a chráněný svědek?
Jiný vysvětlení není. Tři měsíce to nemůžu dostat z hlavy.
Nový jméno, novej život…
Ano, všechno mi řekl.
Cestoval po světě pro obchodní loďstvo…
Mami, to si vymyslel.
Byla to pohádka.
Odmítáš si připustit jasný fakta.
Byl to pašerák, co zradil kumpány,
opustil svou rodinu a schoval se tady.
Tak to prostě je.
A to ostatní…
Všechno ostatní je lež.
SILVA SVĚDČÍ PROTI PADÍNOVÝM
Znáš výraz „línej jako pobřežní stráž“?
Teda civilní pobřežní stráž.
- Naser si, Padíne. - Sám si naser, Muñizi.
Přichystal jsem ti dárek, a pořád se vztekáš.
Děláš vlny. Státní po tobě jdou.
Myslíš, že to nevím?
Danieli, přijedeme pozdě.
Tak už nezdržuj. Jdeš do toho, nebo se poptám jinde?
Plno tvých kolegů by po tom hned skočilo.
Jen abys věděl.
Počítej se mnou.
Výborně. Líbí se mi tvoje nadšení. Taky tě mám rád.
- Do toho, Marciali! - Jo!
- Danieli, jsou tu dva… - Já vím. Nedají se přehlídnout.
Zasraný fízlové. Nemůžu je setřást.
Klid. Je dobře, že nás vidí.
To je ono!
- Nahoru! - Jo!
- A je tam. Šlápni na to, Nilo! - Jeď!
Jak to jde?
- Nic. - Sakra.
- Je divný, že je ještě nenašli. - Já vím. Nech si to.
Jedem!
Ale ne!
To ne!
- Nilo! - Sakra!
- Taková škoda. - Sakra. Hej!
- Tady je. - Vylez ven.
Jdeme.
- Jsi v pohodě? - Jo.
- Kurva. - Proboha.
- To se nepovedlo. - Pojď.
Já to říkal.
Seš na to auto moc těžkej. Máš míň jíst.
- V pohodě? - Jo.
Stál jsi mě dost peněz.
Co kecáš? To určitě. Vím, že jste kámoši.
Nic jsi neplatil.
- Zlámeš si vaz. - Bráchové se nezapřou.
- Máš větší smůlu než Deportivo. - Už jsem tam skoro byl.
Než jsi vycouval.
Chceš nám oddělat všechny auta?
- Jsem lempl. - To si zaplatíš.
- Jen se profackuj. - Jsem v pohodě.
- Co? No tak. - Jsem v pohodě.
Vlastně asi nejsem. Držte mě, ať sebou neříznu.
Abys to nezkusil.
- Co je? - Jsme v háji, šéfe.
Co se stalo?
Dost jsme toho najezdili a došel nám benzín.
- Jestli nenatankujeme, nedojedeme. - Jen klid. Zůstaňte, kde jste.
Manolo, vypni motory. Kurva. Říkal, ať tu počkáme.
S tím kokainem?
Co ti na to kurva mám říct?
Už jde.
- Co se stalo? Půjdu. - Ne, nestrachuj se. Klid.
Řekni, že se motáš a potřebuješ odvézt. Zbavím se poldů.
Dobře. Fajn.
Pojďte sem, omdlívá!
Kde sakra jsou?
Nemám páru.
Nejsou tam?
Nila odvezla sanitka. Daniel a ostatní zmizeli.
Jedeme se po nich podívat do nemocnice.
Ne, v nemocnici nebudou.
Něco se stalo. Varovali je.
Chystají se na moře. Určitě si někde ukryli loď.
Musíme ji najít.
Dobře.
Tak do práce.
Ano.
Máš tu Machadovu složku?
Ano. Susana ji kopíruje.
Co na to říkáš?
Bude to těžké, ale vyhrajeme.
Výborně. Jsi hvězda.
Připadám si zrazená.
- Nebyl jako jiný rodiče. Chápeš? - Jo, to je pravda.
Měli jsme zvláštní dohodu.
- Dohodu? - Jo, šlo o…
Věděl o mně všechno.
Říkala jsem mu věci, co jsem neřekla ani tobě.
Nechápu, proč mi nikdy nevěřil.
Ani tobě. Taky ti nevěřil.
Já nevím, Ano.
Ale jedno vím. Nesmíš se utápět ve vzteku.
Nic z toho nezmění, co jsem k tvému tátovi cítila.
- Mami, promiň. - Naši společnou minulost.
- Můžu ti zavolat zpátky? - Dobře.
- Neboj, jsem v pohodě. - Ozvi se.
Dobře. Zavolám ti.
Cílová destinace: Cambados, Galicie. Odhadovaný čas příjezdu: 14:45.
Ahoj, mami.
- Ahoj, zlato. Jak se máš? - Dobře.
Máš tam hlučno.
Jo, něco tu oslavují.
Ty nejsi v Madridu?
Ne, nejsem. Já jen…
Nemohla jsem to dostat z hlavy a už jsem z toho šílela, tak…
Vzala jsem si volno.
To jsem ráda.
Na jak dlouho?
Na jak dlouho? Ještě nevím.
Pro jednou bych mohla improvizovat.
Prospěje ti to, zlato.
- Ještě ti zavolám. - Dobře.
Tak zatím.
Otevři!
Jdeme na to.
Tak pojeď.
Nespěchej. Opatrně.
Pomalu.
- Toño! Nalož ty kanystry! - Už jdu, do háje.
- Dělejte. - Jak je, Nilo? Dali ti oblbováky?
- Dělejte, makáme. - Pohyb.
Dělej.
- Teď spěcháš? - Já za to nemůžu. Haž, Indiano Jonesi.
Chyť to lano, Manolo. Danieli, dělej.
Teď bys chtěl čekat.
Celníci už to ví.
Torresová, proč ještě neletí?
Musíš víc jíst. Volají mi. Podrž to.
Jo?
Poslouchám.
Už vzlítli.
- Letí směrem k nám? - Jo.
Do háje. Pepe, jeď na východ. Ukotvi náklad dvě míle od nás.
- Co ten vrtulník? - O něj se postaráme my.
- Dobře. - Pohyb! Jedeme!
Blížíme se k Ría de Arousa.
Cíl zaměřen.
Míří na jih. Posílám souřadnice.
Celníci jsou na cestě.
Vsadíme se?
- Proč? - Co myslíš?
Že nás chytí s tebou u kormidla.
- O tisíc eur. - O deset táců, že nedojedeme k pevnině.
Budeš litovat.
Musíme je zaměstnat,
ať mají Samuel a Pepe víc času.
Vjíždí mezi farmy. Hlídejte je.
Celníci jsou u nich.
Obojživelník 1 na souřadnice.
Doprava!
Tady policie, vypněte motor.
Trochu je proženeme.
CELNÍ SPRÁVA
Jo!
Vypněte motor.
Okamžitě vypněte motor.
Kde se tu vzala ta loď?
Šlápni na to, sakra! Jsou nám v patách!
Jezdí ve dvou. Dorazila další hlídka.
Přidej!
Naserte si!
Tady policie. Vypněte motor.
Co uděláme?
Jsme v háji! Děsně se na nás lepí.
Vypněte motor.
Obojživelník 2, míříme k cíli.
Seš jak želva. Kdybych řídil já, už jsme doma.
Pojeď se schovat!
Sledujte cíl.
Přidej.
Co tam sakra vymejšlí?
Nechceš konečně přidat?
Ještě poslední zatáčka. Super, seš borec!
Drž se, ať nevyletíš!
Běž! Do lesa!
Do háje! Kde ses učil takhle parkovat?
Rychle.
- Manolo, máš souřadnice? - Neboj, mám.
Už jedou.
Žádný telefonáty. Půjdou rovnou do cely. Ať se s nikým nebaví.
Viděls, jak jsem zaparkoval?
- Jo. - Paráda.
- Měl jsi náročnej den. - To jo. Schválně, jestli…
Hej!
Sakra, Muñizi. Tohle nám nedělej.
Tak nastupovat.
- Co? - Dlužíš mi deset táců.
To tak. Díky mně jsme jim ujeli.
Polezte.
Sláva Muñizovi, králi, zákonu a pořádku.
Ahoj, mami.
Ahoj. Dlouho ses neozvala. Jak je?
Mám spoustu práce.
Od příjezdu nevím, kam dřív skočit.
Ferrán mě zavalil prací. Topím se v případech.
- No jo. - Já vím, že…
Měla jsem se ozvat dávno.
Ale nestíhám si ani vyprat.
Ano, přestaň. Prosím.
Řekneš mi, co se děje?
Co by se dělo?
Měla jsem o tebe strach, tak jsem volala k tobě do práce.
Cože?
Vím, že jsi dala výpověď. Proč jsi mi to neřekla?
Do háje.
Nechtěla jsem ti dělat starosti.
Tak mi radši lžeš?
- Jsem v Cambadosu. - Cože?
Mami, poslyš.
Potřebuju odpovědi. A ty najdu tady.
Ne, poslouchej. To je šílený.
Proto jsem ti nic neřekla.
Neboj. Věř mi.
Mám to pod kontrolou.
- Zavolám ti. - Počkej…
Tak co?
- Potřebuješ mě za barem? - Řekla jsem, že ne.
Neštvi mě, Marío.
Tak jsme tu.
Platí se měsíční nájem, kauce a provize realitce.
To není problém. Můžu si nechat nábytek?
- Ano. Všechno tu zůstane, jak vidíte. - Výborně.
Je to ideální čtvrť. V okolí je všechno. Neznáte to tu, že?
Ne, jsem tu poprvé.
- Nejste ani z Galicie. - Ne, jsem zdaleka.
Je tu dost nuda, tak je příjemné vidět nové tváře.
Na co jste tu kancelář chtěla?
To jsem neříkala.
Jsem právnička.
O MĚSÍC POZDĚJI
To je vtip, Nazario? Nezkoušej to.
Řeknu ti, jak to je.
Nevypadá to dobře. Měli jsme hroznou smůlu.
Soudce byl neoblomnej.
Co je zač?
Je nová. Na internetu píše, že je finanční právnička.
Ale hned začala dělat veřejnou obhájkyni.
Třeba se na nás usmálo štěstí.
Jak se jmenuje?
Promiňte, Ano?
Jistě.
Ano?
Jsem Daniel Padín. Těší mě. Pardon, na chvíli si ji půjčím.
- Můžeme si promluvit? - Jistě.
Potřebuju, abyste mě zastupovala. Máte s tím problém?
Ovšemže ne.
Dám vám vizitku a zítra se u mě můžete stavit…
Ne. Slyšení je teď.
- Teď? - Teď hned.
Můžeme?
Tudy.
Spis 2840. Daniel Padín.
Dopravní přestupek. Obvinění z bezohledné jízdy.
- Je obžalovaný přítomen? - Ano, Ctihodnosti.
S dovolením, Ctihodnosti, chci nahlásit změnu v obhajobě.
- Nová advokátka? - Ano.
Souhlasíte?
Výborně. Můžeme pokračovat.
Nedopadlo to špatně, ne?
„Špatně“? Byl to zázrak. Už jsem se bál, že mi vezmou řidičák.
- Zbyly vám jen dva body. To není moc. - To mi stačí. Víš, potřebuju to…
Promiňte, paní advokátko. Mohli bychom si tykat?
Jasně.
Potřebuju být schopný řídit.
Nemůžu být na někom závislý.
Kvůli práci.
Čím se živíte?
Pardon, živíš.
Ty to nevíš?
- Ne. Jinak bych se neptala. - Tomu nevěřím.
Je to malý město. Všichni všechno ví.
Právě proto jsem sem přijela. Jsem tu teprve měsíc.
Dobře. Řekněme, že dovážím zboží.
Někdo mi říkal, že tvůj předchozí právník…
- Nazario. - Jo. Prý je dost zkušený.
Jo.
Ale ty sis vybral mě.
Jo. Tys Nazaria viděla, ne?
Mám ho rád a řeší spoustu mých záležitostí,
ale na první pohled je vidět…
že je to mizera, co obhajuje jenom kriminálníky.
- Zatímco ty… - Já…
Jsi čestná, nezaujatá, plná ideálů. Ne?
- Ale vyšlo to, ne? - Ne. To je slabý slovo.
Byl to zázrak. A to se musí oslavit.
Zvu tě na večeři v Cambadosu.
Do kamarádovy restaurace. Mají michelinskou hvězdu.
- Co? - Já jen, že…
Pardon, ale už něco mám.
Tak zítra. Někdy jíst musíš.
Zítra taky nemůžu.
- Ne? - Mrzí mě to.
Jsi tu nová a nemáš čas?
Ale neboj, zůstaneme v kontaktu.
Fakt?
No jasně. Ještě ti musím poslat fakturu.
POLICIE ZATKLA DVA PŘEDÁKY PAŠERÁKA DANIELA PADÍNA
- Co to je? - Co myslíš?
Padín?
Panebože, Ano. Vím, že mi do toho nic není…
Roso, o nic nejde. Je to jen vděčnej klient.
Není to žádnej obyčejnej klient. Je to Daniel Padín, syn Padína staršího.
To já vím.
Víš, co jsou zač? Mluvili o nich v celostátních zprávách.
To jméno mi něco říká.
- Operace Ropucha. - Dobře.
První drogový boss, kterýho tu zatkli.
A jeho táta pořád sedí?
Jo, ale brzo ho pustí.
Obvinili ho z několika dalších zločinů,
tak je pořád ve vězení.
Teď je v podmínce.
Přes den pracuje na parkovišti v Algeciras.
Odvezu tě do Madridu.
Držte se jich. Každou chvíli na to šlápnou.
Do prdele.
- Střídají tři auta? - Jo.
Tohle je první. Sledujou nás už od Cambadosu.
- Myslí, že jsme idioti. - U tebe se trefili.
Jdi do háje, šašku.
Neřeš to. Budeme si hledět svýho.
Jasně.
No tak.
Šlápni na to, ujíždí nám.
VŠEOBECNÁ NEMOCNICE
Tamhle.
Do háje. Jsou v druhým patře.
Zkusíme i třetí, kdyby náhodou.
Vezmeme to po schodech.
Měli jsme problémy, Macario.
Vypadá to tak.
Ale náklad jsme označili.
Počkáme, až se to uklidní, a pak ho vytáhneme. Neboj.
To nepůjde.
Neuraž se, brácho. Měli jsme s tvým tátou dohodu.
Věřili jsme, že to všechno bude řídit on. I z basy.
Ale nezvládnul to.
Policii řídit nemůžeme.
Ne vždycky.
Tak mi řekni,
jak si můžu být jistej, že se neobjeví, až pojedeš pro zboží?
Protože ti to říkám.
Nevěříme ti.
A to v tomhle oboru není dobrý.
Co já vím.
Třeba Padínovi už nejsou, co bývali.
Možná budeme muset zaklepat na jiný dveře.
Jiný dveře než naše vás zajímat nemusí.
Pojď za mnou.
- Obhlídni parkoviště, já půjdu nahoru. - Dám vědět, kdyby něco.
Dlužíš mi oběd.
Stačí říct. Talíř mořských plodů, jako vždycky.
Díky, José Luisi.
Nemáme moc času.
Za šest hodin musím být v base v Algeciras.
- Takže je to pravda. - Co?
Prý tu běháš každý den.
Řekli ti to?
Já tě varoval, že tu všichni všechno ví.
Jasně.
Asi je ze mě senzace.
- Tenhle týden rozhodně. - Projdeme se?
Jasně. Prospěje mi to.
Co holka jako ty dělá zrovna tady?
No,
snažím se uživit.
Proto jsem tu. Potřebuju zas využít tvých služeb.
Co se děje? Dostal jsi další pokutu?
Možná. Ale nejde o mě.
Potřebujeme obhájkyni pro lidi, co nedávno zatkli.
Jasně.
- „Pro lidi.“ - Jo.
Jde o to,
že jestli mě chceš využít
jako čestnou právničku plnou ideálů, abys oblbnul soudce,
máš smůlu. Promiň.
Ne, bylo to „čestná, nezaujatá a plná ideálů“.
- Pardon. - Ale to už neplatí, ne?
Informovala ses
a usoudila jsi, že za všechno špatný tu můžu já.
A ne snad?
No…
Zpívat moc neumím, ale já nemůžu za to, že tu prší.
Ale to nevadí. Neměl jsem to říkat.
Aspoň vím pro příště.
Ale pořád ti dlužím večeři.
Ať nevychladneš.
Už sis to rozmyslel?
Nic neřeknu, dokud nezavolám právníkovi.
Podle mě…
je pro tebe lepší, že tu není.
Jo?
Aby bylo jasno, budu si stěžovat. Vzali jste mi hadry.
- Je tohle tvý oblečení? - Čí jiný?
Donutili jste mě si vzít tuhle hrůzu. Vraťte mi ho.
Máš smůlu, Samueli. Jsi v háji.
Kromě smradu benzínu jsme na něm našli stopy kokainu.
Asi z toho, jak ses o něj otíral…
Řekl, že tam byl?
…a kokain se ti dostal na tričko.
Blafuje.
Parádní blaf.
Ale jestli to řekne právníkovi, bude chtít důkaz. Co pak?
Tři kolegové…
Jen počkej. Jestli to vyjde, právníka nezavolá.
Tak se to stalo.
Protože koks lepí…
Měl jsi pech. Tvoje kámoše jsme pustili,
ale ty si tu chvíli pobudeš. Možná i pár let.
Ledaže bychom se dohodli.
Když mi pomůžeš,
nechám zmizet tričko i všechno ostatní.
Ty se vrátíš domů za kámošema
a nikdo se o tom nedozví.
Do prdele.
To přece nemůžeme, ne?
Ale jestli chceš,
můžu teď zavolat tvýmu právníkovi,
sepíšeme to…
Takže…
je to na tobě, Samueli.
Co mám dělat?
Na příští fušku ti dáme sledovací zařízení.
Je to snadný. Dáme ti GPS, řekneš nám, kde jsi,
kdy, s kým a jak k tomu dojde…
Budeme tě sledovat.
Nikdo nic nezjistí.
A budeš volnej.
- Zdravím. - Dobrý den.
- Můžu dostat espresso, prosím? - Jasně.
Kde je ta tortilla?
Jdu pro ni.
To je moje máma. Jen si tě obhlíží.
Jasně.
Všimla jsem si.
- Dělá to všem novým lidem. - Vážně?
Ale tebe už jsem tady viděla.
Jo. Mám tady v přístavu klienty.
- Jsem právnička. - A dobrá?
Zatím si nikdo nestěžoval.
My tu máme celý léta jen supy.
Jen chtějí vydělat na dealerach.
Čím větší mají problémy, tím líp pro ně.
Ne všichni jsou takoví.
Když to říkáš.
Obhajovalas El Rubia, že jo?
El Rubia? Jo, jako veřejná obhájkyně.
Jasně. Nemůžeš si vybírat.
Bereš, co dostaneš. Hodný i zlý.
Každý má právo na obhajobu, ne?
Možná.
Kolik ti dám?
- Nic. To máš na nás. - Děkuju.
Co se stalo?
Netuším. Měl záchvat a omdlel na traktoru. Víc mi neřekli.
Doktor říkal, že na tom nejsi dobře.
Ale z tohohle se prý určitě dostaneš.
Chci se tě na něco zeptat, tati.
Asi víš, na co.
Ty prachy, co sis ulil, kdyby šlo do tuhýho…
- O čem to sakra meleš? - Nech to na mně.
Neřekls mi, kde jsou.
Co kdybys to nedejbože nepřežil?
Nebylo by dobrý, kdyby tvý synové věděli, kde jsou?
Nemyslíš?
- Má to spočítaný. Z toho se nevylíže. - Hajzl jeden.
Jak jsi vůbec věděl o těch prachách?
Řekl mi to Roberto.
- Roberto? - Jo.
- Ten pekař? - Jo.
Řekl mi, že kvůli těm úřednickejm sviním nevěřil bankám.
Soud prý může nařídit bance,
aby zveřejnila tvůj majetek.
Tak je zakopal.
- Co když už nic neřekne? - Co myslíš?
Budeme hledat, dokud těch šest míčů nenajdeme.
Šest míčů? On někam zakopal šest míčů?
To byl dost blbej nápad. Vždyť navlhnou.
Už máme vyrazit?
Ještě ne. Musíme počkat.
- Co si dáš? - Carajillo.
- Proč jsme se sešli tady? - Něco se ti nezdá?
Danielovi se to nelíbí.
Mně se taky nelíbí, jak to celý vede. No a?
Mají tu nejlepší carajillo.
A mladá Ropucha je kočka.
Fajn.
Co je s tebou?
Nic.
Rád se na tebe dívám.
Jestli se chceš zubit, jdi k zubaři.
Ty vole.
Jede po mně.
Ty parchanti něco chystaj.
- Přemýšlelas o tom, co jsem říkala? - O čem?
Že bychom probraly nabídky s tou právničkou.
Je tu nová. Co ta o tom ví?
Právě. Ještě ji nemají v hrsti.
Ostatní právníky mají podplacený.
Naše živobytí bych jim nesvěřila.
Poslyš.
Pokud se nám Padínovi rozhodnou podnik vzít,
dají takovou nabídku, proti který nebudeme mít šanci.
Ani se sebelepší právničkou.
Musím jít. Už jedou.
- Kolik ti dlužím? - Euro.
SAMUEL TEĎ VYRÁŽÍME
Upřímnou soustrast.
Děkuju.
Díky.
Moc děkuju.
Díky.
- Nilo. Tvýho táty je mi líto. - Děkuju.
- Pojď se mnou. - Jasně.
Poslyš.
- Všichni jsou venku. - Super.
- Žalobce chce sedm let. - Proč? Vždyť nic nenašli.
Říkal jsem jim, ať jsou v klidu, že to obvinění stáhnou.
Můžeme se na ně spolehnout, nebo máme hledat jiný lidi?
Teď to neřeš. Nejspíš je sledujou.
Může se nám to hodit.
- Uděláme to dneska. - Děláš si srandu?
Neboj. Všechno je pod kontrolou.
- Určitě? - Jo.
Tak jo. Díky.
- Ahoj. Už musím. - Jasně.
- Danieli. - Můj oblíbený kmotřenec.
- Upřímnou soustrast. - Dík.
- Je ho škoda. - Děsná.
Chtěl jsem ti říct, ať se mnou počítáš.
- V čem? - Co myslíš?
Kdybys něco potřeboval, hodily by se mi peníze.
- Potřebuješ prachy? - Ne.
- Něco ti dám. Kolik? - O to nejde. Víš, jak to myslím.
Přestaň blbnout a věnuj se škole.
Zvládnu obojí. Pomoz mi.
Vždyť to dělám. Bude lepší, když tě do toho nebudeme tahat.
Tobě se daří.
- Dneska večer něco bude, co? - Fakt? Kdes to vzal?
- Nejsem blbej. - Na to jsi moc bedna.
Kdyby to vaši zjistili… Jsou to slušný lidi.
Nezjistí to, když jim to neřekneš.
- Tumáš. Vezmi si to. - Ne.
Je to 400 eur. Dám to knězi na charitu.
No tak. Nerozčiluj se.
Tak jdi.
- Ano, Naranjo? - Už vyrazili.
Teď jdou na hřbitov.
- Dobře. A co Daniel? - Ten tu zůstal.
Fajn, díky.
Vteřinku.
Dejte mi mobily.
Proč?
Aby ti nevolala tvoje otravná buchta.
Proboha, nedělej blbýho a dávej.
- Proč tam vůbec musíme? - Co?
- Proč tam musíme? - Já nevím. Proč se ptáš mě?
Tady nikdy nikdo nic neví.
Loď by měla být tady, kde se zastavil signál mobilu.
Ale tenhle druhej pořád běží, ne?
Naše sledovací zařízení funguje. Míří na otevřený moře.
Jo. Bude to na několik hodin.
Vypadá to, že k tomu dojde dneska.
Civilní stráž nám nic neřekne.
Není trochu divný, že to před náma tají?
Nejsme snad na jejich straně?
Je to jiný.
Oni jsou výjimečný.
Neúplatný.
Zasraný GRECO.
S nadějí v duši se loučíme s naším bratrem Amadem.
Nechť je nám jeho život svědectvím, že na tomto světě nebudeme věčně.
Život trávíme ve vyhnanství, daleko od Pána.
Modleme se v tichosti za věčný odpočinek našeho bratra.
V této době vzhlížíme ke Kristu…
- Co je? - Našel jsi plody moře?
Chceš, aby tě chytili a zatrhli ti vycházky?
Co ty o tom víš?
Máš už všechny kraby, nebo ne?
Dělají na tom.
Danieli, tentokrát musí být ta párty bez chybičky.
- Jde o hodně. - Neboj, párty bude skvělá.
- Mám nejlepší kapelu v Galicii. - Jo.
- Buď vůle tvá… - Čau.
…na zemi, stejně jako v nebi.
Modleme se k milosrdnému Otci, aby přijal svého služebníka Amada
a dopřál mu místo mezi spravedlivými.
- Ve jménu našeho Pána, Ježíše Krista. - Amen.
Nechť vám požehná všemohoucí Bůh, Otec, Syn i Duch svatý
a vždy stojí při vás.
Díky, že jsi přišel.
- Ahoj. - Ahoj.
- Čau, Roberto. - Nilo. Upřímnou soustrast.
- Měl jsem tvýho tátu moc rád. - A on tebe. A my taky.
Poslyš, ty peníze, co zakopal na jednom z našich pozemků…
- Nevíš, kde by mohly být? - Ne. Chodil na pole.
- Ale netuším kam. - Nevíš?
- Tak se drž. - Ozvi se, kdyby sis vzpomněl.
- Fajn. - Měj se.
Díky, Roberto.
Tak co? Řekl mu táta, kam je schoval?
Prý na jednom z jeho polí, ale neví kde.
Děláš si srandu? Je jich asi 70.
Parchant jeden.
Jestli to Natalia protlačí do závěti, nic nebude.
Carmelo si ty prachy nechá pro sebe.
- Neblbni. Je to slušnej chlap. - To tak.
- Je to srab. - Nesnášíš svýho švagra.
Jak jinak.
- Muñiz. - Nech to zvonit.
Zvedni to, parchante.
Hajzl jeden.
Sledujeme cíl na severo-severozápad. Čekám na instrukce.
Jakmile cíl uvidíte, zahajte operaci. Dobře?
- Počkáme na vrtulník? - Ne. Na nikoho nečekáme.
Rozkaz.
- Tak já půjdu, mami. - Už jdeš?
- Nepůjdeš domů? - Už zas?
- Musíme se s lidmi rozloučit. - Nemůžu. Za někým jdu.
Za kým jdeš, když je pohřeb tvýho dědy?
Za kámošema. Chtějí mi kondolovat.
- Tak čau. - Takhle se mnou nemluv.
Řekneš mu něco?
- Co? - Proč mu nic neřekneš?
Jen ho nech. Má pravdu, je to nuda.
- Jdu si pustit fotbal. - Carmelo.
Moncho, počkej. Poslouchej.
Co je, Marco?
- Dneska pojedu s tebou, jo? - Jak to?
Daniel řekl, ať to s tebou proberu.
- Daniel? Jasně. - Klidně se ho jdi zeptat.
Ne, v pohodě. To nebude nutný.
Opiš si tohle číslo a počkej, až ti zavolám.
Paráda.
- Možná bude pozdě. - To je fuk. Zavolej a já dorazím.
Fajn.
Tak jo.
Co tady dělá polda?
Jsi normální? Co tu sakra děláš?
- Kde je sakra Daniel? - Co tady děláš?
Do prdele, kde je Daniel?
Klid.
To je dobrý. Pojď sem.
Poslouchej.
- Co tady děláš? - Musíš to dneska zrušit.
- Co? - Nedělej blbýho.
Tu tvojí akci.
Co se stalo?
Jde po tobě GRECO.
Čekají na tebe a ty mi nebereš telefon.
Nemusíš se hned rozčilovat. Uvidíme, kdo na koho čeká.
To jako vážně? Poznáváš to tady?
Mám snad v prdeli sonar?
Při kotvení jsme si zapsali špatný souřadnice.
Psal to ten debil Manolo.
To on by se měl potápět.
- Celní správa. - Do háje.
- Do prdele. - Připravte můstek.
- Co teď? - Ruce vzhůru.
Poslechni. Ruce nahoru.
Tak co? Chytili je?
Seš neskutečnej.
Jsi zvíře, víš to?
- Vzadu je prázdno. - Tady taky nic.
Loď je čistá. Po zboží ani stopy.
Co?
Nic nenašli.
Kurva.
Díky všem za snahu.
Spusťte to. Musíme vytáhnout zbytek.
Rychle, nemáme na to celej den.
Tak jo.
Nikdo nikam nepůjde, dokud neřeknu.
- Prohledejte loď. - Nic tam není.
Prohledejte ji znova.
No sláva, čekám tu celou noc. Kde seš?
Tady, na promenádě.
Fajn. Super.
Dobrá.
Rychle!
- Dělejte, sakra! - Pohyb, chlapi!
No tak, zrychlete! Makejte!
Hej, ty! Co tady sakra děláš?
- Chytej. - Dělej.
Dělejte!
Ano?
Chobotnici na párty bychom měli.
A má všechny chapadla?
Je celá. I s hlavou.
Výborně.
Čau.
Překlad titulků: Anna Farrow