Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Slečno Perettová, tady Marc Blanchet z banky.
Neprodleně mě kontaktujte, jde o váš účet. Děkuji.
NÁJEM!
ITÁLIE TURÍN
ZIMNÍ PŘECHOD
Pět.
- Telefonní karta. - Ano, rozumím.
Děkuji.
- Jako obvykle? - Ano.
- Děkuji. - Za týden nashle.
"Jsem na cestě domů. Kde je nejlepší přejet?“
"Přes Col de l’Échelle. Už dvě hodiny žádné hraniční kontroly.“
Stůjte!
Prosím. Prosím!
Pomozte mi!
- Co se stalo? - Prosím.
- Ta žena. - Co?
Tamhle!
Marrah! Pojďte sem!
Rychle!
Pojďte! Honem!
- Kdy má vaše žena rodit? - To není moje žena.
Dobře.
Lehněte si. Pojedeme do nemocnice.
Musíme jet.
- A opatrně s ní tam vzadu. - Dobře.
- Jste v pořádku? - Ano.
Cítíte se dobře?
Lékaři se o ni postarají.
Fajn, děkuji.
Co máte s rukou?
Zkoušel jsem přejít přes hory.
Ale byla tam policie.
Utíkal jsem a upadl.
Tu hranici je těžké překročit,
zkoušel jsem to třikrát.
Ale s vámi to bylo snadné.
Prostě štěstí.
Jsem kouzelnice,
umím nechat policii zmizet.
Hele.
Znám plno lidí, co by za vaše kouzla při přechodu hodně zaplatili.
Jak to myslíte?
Je to dobrý obchod.
Fajn.
Kam půjdete teď?
Nevím.
Poblíž je pár hotelů.
Nemám peníze.
Za městem je útulek pro lidi jako vy.
Je to daleko?
Pěšky tak čtyřicet minut.
A autem?
Tak pojďte.
Děkuju.
Dejte nohy do vody, zjistíme, jestli máte omrzliny.
Je v pořádku, když to bolí. Znamená to, že krev stále proudí.
Ano, nebojte.
V pořádku?
Našli jsme je v horách, pokoušeli se přejít Col pěšky.
Co pro vás mohu udělat?
Byl na silnici, říkala jsem si, že mu pomůžete.
Udělala jste dobře.
- Mluvíte francouzsky? Anglicky? - Anglicky.
- Jak se jmenujete? - Sulejman.
- Cédricu, postaráš se o něj? - Jistě. Půjdete se mnou?
Dobře.
Zkuste si to rozmyslet,
paní kouzelnice.
Snažíme se jim pomáhat, co to jde.
Noclehem, jídlem a laskavým slovem. Bohužel to není na dlouho.
- Nechtějí tu zůstat? - Není tu pro ně místo.
Je to jen dočasné.
- Vy jste tu poprvé? - Ano.
Pomocnou ruku bychom uvítali.
Neberte to špatně, ale humanitární pracovnici dělat nechci.
- Chápu. Mějte se. - Nashle.
- Včera jsem potkal kamaráda z vejšky. - Bylo to fajn?
Moc ne.
Chytili jsme ho s 30 kily trávy. Pašoval ji ve svém novém Mercedesu.
- Navíc pod dětskou sedačkou. - Neskutečné.
Poznal mě a řekl mi, že má v motoru tři tisíce eur.
A že když ho pustím, budou moje.
Naprostý idiot.
Už tenkrát jsme mu říkali pablb.
Tři tisíce? To mu to tolik vynáší?
Spíš mu to přináší problémy.
- Dávej si s těmi cigáry bacha. - Jsem opatrná.
- Jasně. - Díky tobě.
Je to dočasné, než si najdu stálou práci.
Kamarád brzy otevře restauraci.
- Můžu tě seznámit. - To by bylo bezva.
A nebyla by to jen brigáda jako u Paddyho.
Určitě by tě bral. Ale bude to tak za čtyři měsíce.
Můžu ti klidně půjčit.
Ne, to je dobré. Už tak mi hodně pomáháš.
Zvládnu to.
Děkuju.
Tak já už půjdu.
- Jdeš se mnou? - Jo, jdu.
- Marie, přestaň. - Vážně?
No tak, přestaň!
Díky.
Ty jsi ta, co prodává cigára?
Jo, za dvě minuty u nouzového východu.
Hej...
Za chvilku jsem zpátky.
- Marlboro a Lucky Strike. - Za kolik?
- Sto padesát. - To je dobrá cena.
Díky.
Řekni kámošům, že jsem tu v pátek a v sobotu.
Jo.
Co se sakra děje?
RECEPCE
Pane Bento, nejde mi elektřina a voda.
Já vím. Odpojil jsem vám je.
A co mám dělat?
Slečno Perettová, za ty měsíce mi dlužíte 1 500 eur.
- To vás neopravňuje to udělat. - Říkal jsem vám to snad dvacetkrát.
- Těch patnáct stovek vám brzy dám. - Brzy? Kdy brzy?
Říkala jsem, že mám finanční potíže. Vím, že dlužím.
Jistě. Krvácí mi srdce.
- Za pár dní zaplatím. Slibuju. - Skvěle.
A až zaplatíte, budete mít vodu i elektřinu.
Prosím.
Za dvě hodiny přijede dcera.
Víte, že je celoroční bydlení v kempu nezákonné. Tak si nevyskakujte.
Máte týden.
A nezapomeňte! Já si to pamatuju.
Tady.
To je milé. Děkuju.
Jsou v něm i maliny.
Bezva.
Děkuju.
Vezmu ti kabát.
Od babiččiny smrti jsi tu nic nezměnila.
Máš hezký svetr.
Pizza je skoro hotová.
Jak se ti u tety v Grenoblu líbí? Neotravuje tě moc?
Je trochu upjatá, ale jde to.
A máš kluka?
Spíš asi ne.
A co studium?
Fakt chceš s vejškou skončit?
- Není škoda vzdát to v půlce? - Ten obor stojí za prd.
Potřebuju volně dýchat.
- Dokonči ročník a rozhodni se pak. - Osmnáct mi bylo, ne?
- To není důvod dělat hlouposti. - Zrovna ty mi dávej kázání, mami.
Dáš si colu?
Nemáš pivo?
Jo.
Co se děje?
Nejím maso.
Zbožňovala jsi ho.
Už ne.
Jsi teď veganka nebo co?
- Nezabije tě to. - Říkám, že maso nejím!
Co děláš?
Odcházím. Půjdu ke kamarádce.
Můžeš mě odvézt?
Vážně se urazíš kvůli pizze?
Zapomeň na to.
Měj se.
Chloé!
Chloé.
Na.
Co s tím mám dělat?
- Nevím, myslela jsem... - Nekouřím.
Mohla bys je prodat a koupit si něco hezkého.
Nepotřebuješ peníze náhodou ty?
Jsem tu dočasně.
Všechno vyřeším.
Tím, že u Paddyho prodáváš mým kámošům cigára.
Myslelas, že mi to nikdo neřekne?
Je to tak ponižující! Podělalas to tak, že jsi skončila tady!
Koukni, jak žiješ!
Třináct, čtrnáct, patnáct, šestnáct, sedmnáct, osmnáct, devatenáct.
Devatenáct krát dvacet pět.
Čtyři sta sedmdesát pět.
- Co si dáte? - Kafe.
- A on? - Taky.
Takže kolik je to za osobu?
Prý se dá přejít za 300 eur.
Dobře.
Vezmu si
250 a zbytek bude tvůj.
- Taky potřebuju peníze. - Já nesu riziko.
Dobře. Najdi si ty lidi sama.
Tak, dvě kávy.
Nechápeš to? V tom útulku si najdu během deseti minut někoho jiného.
Tak co děláš tady?
- Dvě stovky pro mě, stovka pro tebe. - Fajn.
Ne, prosím, zůstaň.
Posaď se, prosím.
Sedni si.
Dobrá.
Půl na půl.
- Ale budu mít další výdaje. - Jaké výdaje?
Chlapa, co mi pomůže přes hranici.
- Polda? - Říká mi, kde se dá vyhnout kontrolám.
Kolik bude chtít?
Dvacet procent.
To je dost peněz.
Hodně riskuje.
- Věříš mu? - Ano.
Určitě?
Bude to v pořádku.
Zavolej mu, přesvědč se.
Klidně z mého telefonu. Zeptej se ho sám.
- Nezlehčuj to. - Hele, udělám to jen jednou.
Abych se dostala z maléru. Pašerák nejsem, jasné?
To je na tobě.
Vážně se dá tomu poldovi na hranici věřit?
Ano.
Určitě?
Nejsem blbá.
Během cesty nijak neriskuj.
Nezastavuj, s nikým nemluv.
Když už mluvit musíš, nedávej najevo strach.
Zkontroluj pneumatiky a světla.
Natankuj.
Buď nenápadná.
Budeš si to všechno pamatovat?
Ano.
Víš, kudy se vydat, až dojedeš do Turína?
Ano.
Moussa tam na tebe bude čekat.
- Zavolej mi, až bude hotovo. - Dobře.
Mousso?
"Kterou mám jet trasou?“
"Hraniční kontrola na Col de l’Échelle do 20:00, pak už je to bezpečné.“
Jděte, jděte.
Běžte.
Sto dvacet.
Pro toho poldu.
Nechci mít u sebe peníze. Viděla jsem, jak se na ně dívají.
Myslel jsem, že to děláš jen jednou.
Mohou dávat hotovost Moussovi.
Ten ji pošle přes Western Union, až budou za hranicí.
Pak si je vyzvedneme tady.
Pane Bento?
Je to splacené.
Problém je, že už vám nevěřím.
Budete platit předem. Tři měsíce, takže tisíc eur.
Tolik nemám.
- To je nemožné. - Jsem si jistý, že to možné je.
Peníze předem, neboj vám mobilheim převezu na kraj silnice.
- A nechoďte za mnou brečet. - Na to nemáte právo.
Mám, je to můj kemp.
- V pořádku? - Ano.
Krása, co?
Díky.
Pozítří mám volno.
Můžeme spolu strávit celý den i večer.
Mohla bys zůstat déle.
Jak to myslíš?
Nevím, zkrátka zůstat.
Nechat si tu pár věcí. Kartáček na zuby.
Chceš, abych s tebou bydlela?
Jo.
A co tvůj syn?
U mě je místa dost. Navíc je tam jen ob týden.
Nevím, jestli bych byla dobrá nevlastní matka.
Stačí sušenky, Netflix, pokémoni, víc k tomu nepotřebuješ.
- Jo. Netvař se tak nadšeně. - Vím, co si myslíš, ale tak to není.
Nemyslím si nic. To jen ta tvoje reakce.
Takhle nám to vyhovuje, ne?
Čeho se bojíš?
Jen mám teď všeho nad hlavu.
Ale udělals mi radost.
Až si život urovnám, budu mít jasnější představu.
Potřebuju trochu času.
Půjdeme?
Co tady děláš?
Musel jsem opustit útulek.
- A? - Nevím, kam mám jít.
Tohle není hotel.
Když odejdu, bude po všem.
Ani nápad.
- Lidi začnou mluvit. Nejde to. - Potřebuju peníze na cestu do Anglie.
Mám mladší sestru, Awu,
musím se za ní dostat.
Před třemi týdny nás na hranici rozdělili, přešla, já ne.
Je jí dvanáct.
Na svůj věk je vysoká.
Nejvyšší ze třídy.
Ale pořád je to holčička. Má už jenom mě.
A kde je?
S kamarádem v Calais.
Támhle je postel.
Až vstaneš, dáš všechno na místo.
Dobře?
To je tvoje dcera?
Před pár lety.
Nebydlíme spolu.
Proč chceš do Anglie?
Tady je moc zima.
Teta žije v Brightonu.
Pro Awu to bude lepší tam.
Měl bys zůstat tady.
- Anglie není Eldorádo. - Znáš Anglii?
Bylas tam?
Žila jsem dva roky v Londýně.
- Proč se vrátila? - Holt život.
Kolik potřebuješ na cestu do Anglie?
Proč?
Chceš mi pomoct?
Kolem pěti tisíc eur.
- To je hodně. - Já vím.
Ale bez pašeráků
je to pro Awu moc nebezpečné.
Kdybych byl sám, risknul bych to,
ale s ní
to nejde.
- Platím kávu, prosím. - Ano.
- Tak. - Díky, nashle.
Nashle.
Dobrý den.
- Dobrý den. - Jak se máte?
Pamatujete Sulejmana, mladíka, co jste ho přivedla?
Odešel. Nemohl u nás zůstat.
Myslím, že je v Calais. Chtěl se dostat do Anglie.
Jo, možná.
U nás v centru se rychle šíří zvěsti.
Říká se, že jedna místní žena pašuje lidi.
Co ode mě chcete?
Proč to děláte? Abyste jim pomohla? Pro peníze?
- Jen jsem na silnici nabrala dva lidi. - Takže dva?
Se Sulejmanem tři. Nacházíte je často.
Sama víte, že jich je tu hodně.
A pak je vozíte přes hranici.
Říkala jsem vám, že byli v Col de l’Échelle.
Nechala jsem je na nádraží. Tečka.
Nebyla byste první, koho zlákají snadno vydělané peníze.
Někteří lidé chtějí přejít a jiní potřebují peníze.
- Je to výhodné pro všechny. - Za vším je ale mafie.
- Nikdo nepašuje zbraně ani drogy. - To máte pravdu.
Je to jen obchod s lidmi.
A vy to děláte proč?
Děláte ze sebe lepšího člověka tím, že zachraňujete lidi jako bernardýn?
S vámi bych tedy neměnila.
Pomůžeš mi?
Haló!
Co děláš na tom telefonu?
Další lidi, co chtějí přejít. Dávám jim informace.
Cena, místo odjezdu, délka cesty.
Kdo má zájem, pošle mi soukromou zprávu.
Na Facebook.
Ano.
Můžu se podívat?
To se mi zdá. Proč jsi tam dal fotku mého auta?
Není to tvoje auto. Potřebují vědět, v jakém autě budou cestovat.
Aby nám věřili.
Zatknou nás.
Vím, co dělám.
Brzy můžeme udělat další převoz.
- Ano? - Co to sakra je?
- Co? - Je jich moc.
- Neboj se. - Všichni se do auta nevejdou.
Haló?
Běžte dovnitř. Dovnitř.
Rychle, prosím.
Pohyb. Běžte.
Posuňte se dozadu.
Dobře? Posuňte se.
Když se neposunete, nemůžeme odjet.
No tak!
Sakra.
"Vracím se. Kudy mám jet?“
"Řekneš mi to?“
ODPOVĚZ MI!
"Montgenèvre, tam je teď čisto.“
Kruci, co to sakra je?
Teď ticho. Ticho!
Nemluvit, ano?
Sakra.
Kruci, Alexi.
Vyděsils mě k smrti. Už to nikdy nedělej.
Nemáš radost, že mě vidíš?
- Jean-François volá Alexe. - Sakra.
- Potřebuju tě na kontrolním stanovišti. - Jistě.
Můžu už jet?
- Jsi v pořádku? - Ano. Jen se už chci vrátit.
Nic se neděje, nebuď ve stresu. Věř mi.
Tak už jeď.
Dvanáct lidí v autě? Vážně?
- Jeden nebo dvanáct, to je jedno. - Ne, to není.
- Uklidni se. Víc lidí, víc peněz. - Musela jsem je tam natlačit jak kuřata.
- Už cestovali v horších podmínkách. - Nemůžu pokračovat.
Musím se dostat do Anglie. Co chceš dělat?
- Převážet je po jednom? - Seru na tvoji Anglii.
To já tu riskuju! Ty sedíš na zadku a neděláš nic.
Je mi jedno, co si o mně myslíš!
Neznáš mě!
V Libyi jsem pracoval pro
Usmana.
Pocházíme ze stejné čtvrti v Bandžulu.
Jednou mě požádal,
abych byl jeho navigátor.
Je to dohoda.
Řídíš loď a nemusíš platit za převoz.
Ale když tě chytí policie, pašerák jsi ty.
Libye byla pro Awu moc nebezpečná.
Neměli jsme peníze.
Tak mi Usman dal GPS a trasu, po které mám plout.
Na lodi bylo hodně lidí.
Bál jsem se.
Ale zároveň jsem byl hrdý.
V noci se jeden muž
pokusil ukrást láhev vody jinému.
Strhla se rvačka.
Musel jsem něco udělat.
Pevně mě svíral.
Kopl jsem ho.
Kopl jsem ho a on spadl do vody.
Pamatuju si,
jak jsem naposledy zahlédl jeho ruce,
než zmizely pod hladinou.
Neuměl plavat.
Marie, to jsem já.
Co tady děláš?
Můžu dovnitř? Mrzne.
Kdo je to?
Kdo jako?
Co u tebe sakra dělá migrant?
Ty mě sleduješ?
Volal jsem ti snad desetkrát. Nebralas to.
Vysvětlíš mi to?
Na Col de l'Échelle mrzlo, tak jsem ho nabrala.
- A proč bydlí u tebe? - Nemohl v tom mrazu zůstat venku.
Nenechám tě tu s ním samotnou.
- Alexi, neboj, je to ještě dítě. - Dítě?
Na dvanáct nevypadá, ani na patnáct.
O nic nejde.
Sakra, Marie, chceš, aby tě zatkli za ukrývání migrantů?
Tady to dělají všichni.
Právě. Jedna babička teď jde kvůli tomu k soudu.
Rozumím.
Zítra ho odvezu na nádraží a bude to vyřízené.
Nech si zapnutý telefon. Kdyby se něco dělo, volej.
Dobře.
Slibuju.
To je pro tebe.
Díky.
Možná to budu muset udělat znova.
Co ty na to?
Za spropitné u Paddyho si ledničku rozhodně nekoupím.
Takhle si na ni vyděláš snadno.
Co se stalo?
Co se děje?
Nahoře hustě sněží. Silnice je až do zítřka uzavřená.
Ale co mám dělat?
Je mi líto, máme jasné pokyny. Musíte jet přes Montgenèvre.
- Prosím. - Je to nebezpečné.
Slibuju, že pojedu opatrně.
Silnice je uzavřená. Nejde to.
"Jakou mám jet trasou?“
"V Montgenèvre budou celou noc hraniční kontroly.“
"Jsi si jistý?“
No tak.
Dělej.
- "Ano.“ - Sakra!
- Všechno bude v pořádku. - Dobře.
Věř mi. Už tam budeme.
Nemůžeme přejet. Musíme se vrátit.
- Nemůžeme se vrátit! - Hustě sněží.
- Není to možné, rozumíte? - Zaplatili jsme.
- Jděte do auta. - Musíme přejet!
- Vraťte se do auta. - Musíme!
- Přejedete jiný den, ano? - Ne!
- Vlezte do auta. - Musíme přejet teď!
Chcete do Francie? Tak tudy!
Ani hnout!
Ani se nehněte!
Zůstaňte tu. Hej!
Vraťte se!
Hej! Vraťte se!
Italský červený kříž. Co si přejete?
Právě
jsem projela Pian del Colle.
Viděla jsem migranty, jak odcházejí do hor.
Kolik jich bylo?
Myslím, že dva.
Můžete jim pomoct?
Počasí je špatné, tým tam teď vyslat nemůžeme.
Nemají italské číslo?
Zkus něco udělat. Zavolám ti.
Neberou to.
- Najdeme je. - A jak?
Už nesněží.
- Možná jsou v útulku. Zavolám tam. - Kam jdeš?
V útulku nejsou. Ověřil jsem to.
Ten tvůj polda. Nemůže něco zjistit?
Ptala jsem se ho.
Dá mi vědět, když se něco dozví.
Když budou mluvit, jsme v háji.
Dobré ráno, je půl deváté a přinášíme vám regionální zprávy.
Soud potrestal závod na zpracování odpadu v Saint-Chaffray
za vypouštění chemických látek. Příčinou byla vadná filtrace vzduchu.
Další zprávy. Poblíž Col de l’Échelle byli nalezeni dva mladí migranti.
Včera v noci je objevila skupina dobrovolníků
uvězněné ve sněhu a uvědomila horskou službu.
Ta je dnes brzy ráno přepravila vrtulníkem do bezpečí.
Záchranná akce se odehrála jen pár dní poté...
- Co se děje? - Počkej.
...zachráněno pět jiných uprchlíků.
Zachránění z dnešního rána jsou v nemocnici v Briançonu.
- Nemocnice. Jsou v nemocnici. - Dobře, odvez mě tam.
Sakra.
Teď mluvit nebudou.
Jak to myslíš?
Dal jsem jim peníze.
- Kolik? - Tisíc každému.
Příště už to nepodělej, ano?
Jsi v pořádku?
Musí to přestat.
Co?
Ty cigarety. Jezdíš až moc často.
Já vím.
Ale je to nutné.
Mělo to být nakrátko.
To to chceš dělat věčně?
Co se stalo, Alexi?
Hodně tím riskuju.
Kde mám jistotu, že jednoho dne nepovezeš i něco jiného?
Například?
Nevím. Napadá mě všelicos.
Do hajzlu.
Tak jsem to nemyslel.
Ale řekls to tak.
- V pohodě? - Jo.
Určitě?
Co je?
- Sule! - Awo!
Awo, je všechno v pořádku?
Ano, bratře.
Co se děje?
Nějaký problém s Jumou?
- Ne, stará se o mě dobře. - Awo.
Jestli se něco děje, řekni mi to.
Je tady strašná zima.
V noci slýchám, jak se dospělí baví.
Prý se vrátí policie a strhne nám stany.
Bojí se.
Mám tu teď práci.
Neboj se, s Jumou to vyřídím.
Jakou práci? Ty tam zůstaneš?
Kdepak.
Jsem na stavbě, brzy to skončí.
Nenechávej mě tu, Sulejmane.
Awo, slíbil jsem ti, že tě nikdy neopustím.
Bojím se. Pořád se tu všichni perou.
Awo, dělám, co můžu, abych se k tobě dostal.
- Stýská se mi. - Mně taky. Dej na sebe pozor.
Potřebuju peníze. Přišli jsme o hodně.
Col de l'Échelle je kvůli sněhu uzavřený. Nejde přejet.
Tak musíme jinudy.
Nemůžeme jezdit tak často.
Ten polda na hranicích si toho všimne.
Nebude to hodně cest,
jen jedna.
S více lidmi.
To je na mě moc.
Tak pojedu s tebou.
Společně to zvládneme.
Marie, potřebuju tě.
- Tohle je to, cos potřeboval? - Ano.
- Připraven? - Ano.
Dobře, jedeme.
Sednu si dozadu.
Pohyb, pohyb.
Nemluvte, žádné řeči. Co to děláte?
Rychle, rychle.
Jdeme, jdeme.
Nemluvit. Pohyb, pohyb.
Jdeme, jdeme.
Sakra, Marie, co to má znamenat?
- Vysvětlím ti to. - Co mi vysvětlíš?
- Vypadněte! Policie! - Ne! Ne!
Dělejte! Padejte odtud! Pohyb!
- Hej, ty! Ani se nehni! - Ne! Ne!
- Ne! - Nevolej, Alexi!
Alexi!
Nech ho jít! Prosím!
Pusť ho!
Nech ho odejít.
Prosím, nech ho jít.
Jak jsi mi tohle mohla udělat?
Prosím, Alexi, musí za svou sestrou. Prosím, nech ho jít.
- Myslíš, že tě jen tak pustím? - Prosím!
Půjdou po tobě všichni místní policajti!
Chápeš to?
Hele,
koukej mě z toho už vynechat.
Tak jo, jdeme.
Už nemůžeme přejet.
Všem to řekne.
Jak se chceš přes hranici dostat?
Jsi kouzelnice, ne?
Najdi řešení.
Musím zpátky do Francie. Hned.
Jak dlouho půjdeme pěšky?
Čtyři, pět hodin.
Jestli máš výdrž.
V Anglii ještě nejsem.
Anglie.
Před třemi lety jsem potkala muže, Angličana.
Zamilovala jsem se.
Kvůli němu jsem se všeho vzdala.
Ale v Anglii to byla
katastrofa.
Musela jsem se
vrátit domů,
bez peněz a se spoustou dluhů.
Často dělám špatná rozhodnutí.
Teď si radši odpočiň.
Zítra nás čeká dlouhý den.
- Takže, až zahneme, musíme se... - Hej!
- Pozor! - Policie! Stůjte!
Policie!
Stát!
Policie!
Světlo!
Kde jsou?
- Jsou tu stopy. - Tady, tady.
Není nic vidět.
Upozorníme Francouze.
Určitě se pokoušejí přejít.
Marie!
Marie, počkej!
Počkej!
Počasí se mění, musíme si pospíšit!
Musíš přidat. Rychleji!
Jsi v pořádku?
Haló!
Dobře, fajn.
Dobře.
Musíme...
Sulejmane!
Sulajmane!
- Není ti nic? - Kotník.
Cože?
Tenhle?
Jo.
Můžeš jít?
Dělej, jdeme.
Dělej.
Chvilka oddechu.
Teď musíme pokračovat, ano?
Tak pojď.
Jdeme.
Marie.
Musíš jít dál. Sulejmane, musíš jít.
Musíme jít.
Pojď, prosím!
Pojď!
Sulejmane!
Kruci!
On vážně nemůže chodit.
Nemůže chodit.
Sakra, kde je signál?
Kde je?
No tak!
Rukavice.
Rukavice!
Kde mám do prdele rukavici?
To je mrcha!
Byla tady.
Kurva!
Sulejmane,
neusínej.
Neusínej, Sulejmane.
Neusínej.
Koukni se na mě.
Koukni se na mě!
Musíme se někde schovat.
Neusínej.
Sulejmane, no tak!
Mluv se mnou!
Řekni mi něco, říkej něco.
No tak!
Brzy budeš s Awou, ano?
Udělám pro to všechno.
Dostaneš peníze.
Všechny peníze.
Slibuju.
Zpíváš falešně.
Tuhle písničku jsem zpívala
dceři, když byla malá.
CHLOÉ "Dnešní večer pořád platí?“
"Ano, samozřejmě.“
Ahoj.
Zahlédla jsem tvé auto, když jsem jela kolem.
Vypadáš dobře.
Pracuju v hotelu Europa.
V Bardonecchii.
Na zkoušku, ale snad mě vezmou nastálo.
Taky jsem si dala do pořádku život.
S finančními problémy mi pomáhá mediátor.
To je dobře.
Vím, že jsem to hrozně zvorala.
Omlouvám se.
Budu muset jet, Marie.
Hotel Europa. Dobrý den. Co si přejete?
Podívám se, jestli máme volno.
Awo!
Počkej!
Awo! Počkej na mě!
Půjdeme tamhle.
Awo, dělej, dej tam hlavu!
Strč tam hlavu!
Awo?
Pojď sem!
Pozdrav Marii.
Řekni: "Ahoj, Marie!“
No tak!
Promluv s ní.
Nestyď se.
Marie, jsme v Brightonu.
I tady je velká zima.