Zemlja. Zibka nepredstavljive lepote in osupljivih čudes.
Nedojemljiva. Očarljiva.
Ta planet se posmehuje naši nemoči, kako ga poimenovati.
Da bi lahko resnično cenili osupljivo veličino tega planeta,
ga moramo včasih oskruniti.
Pazi se, ta, ki ga oskruniš.
Njegov karakter je podel, nerazvit in omejen.
Nekoč ponosni voditelj pogovorne oddaje
je zaradi spreminjajočega se ekosistema pristal v sušnem in ostrejšem podnebju.
Tedenski podkast.
Brez hranila občinstva v studiu
je klovn z izjemno drobnimi očmi,
z očmi enostavno naslikane lutke,
prisiljen, da uživa v drobcih
naključnih klicev oboževalcev.
Podivjan zaradi divjega vonja njihovega blagega navdušenja
se poda na mrhovinarski pohod v daljne dežele, nepovabljen.
Podžiga ga neskončna želja, da bi bil sprejet.
In tu in tam si želi kakšnega sebka.
To je norija.
To je usekano.
To je kaos.
To je oddaja Conan O'Brien Must Go...
Nizozemska.
Amsterdam je eno najlepših mest v Evropi.
Tistega dne, ko sem pristal, so vsi domačini nosili oranžna oblačila.
Pretreslo me je, ko sem izvedel, da to ni bilo v čast mojega prihoda.
BEAU, PRODUCENTKA
To je Beau.
Beau, vsi nosijo oranžno. Kaj se dogaja?
Kralj ima rojstni dan.
Kraljev rojstni dan
ali kraljev dan.
Ja, tako pravimo.
Oranžno pa nosimo,
- ker je to barva Nizozemske. - Tako je.
- Kako ljudje danes praznujejo? - Veliko bodo pili...
- Veliko pijače. - To je prvo.
Poleg tega bodo prodajali stvari.
Vse, kar imaš v kleti ali kje drugje,
daš na ulico in prodaš.
Tako počastiš kralja?
Vzameš sranje, ki ga imaš v hiši, in ga vržeš na pločnik
- ter prodaš? - Ja.
Povsod okrog naju so kolesa.
- To že od nekdaj vem o Amsterdamu. - Koles je več kot ljudi.
- Res? - Ja.
- Veliko jih je v kanalih. - Vržejo jih v kanal.
Ali tudi čolne mečejo na kolesarsko stezo?
- Ne, nikoli. - Ne?
Krasen nacionalni šport. Metanje koles v kanal.
Bo to kdaj olimpijski šport?
- Ja, zna biti. - Prav.
Z vsem se strinjaš. Na vse odgovoriš pritrdilno. Super.
- Bi se poročila z mano? - Ne.
- Bliskovit odgovor. - Ja.
- Torej vsi prodajajo stvari. - Ja.
- In prodajaš lahko karkoli. - Karkoli.
- Poglej to. - Včasih so majhni zakladi.
Poglej to. Družina za...
- Umret. - To je majhen zaklad?
Cel kup jih imate.
- Ste si jih vse ogledali? - Zabavno jih je imeti, ne gledati.
Torej jih sploh ne gledate.
- Všeč vam je, da jih imate. - Recimo.
- Ja. - Ja.
Čudovite stvari imate. Mislim...
ne zares.
- Vesel kraljev dan. - Enako.
- Velika podpornica kralja si. - Hvala.
To je otroška različica mene.
- Časovni popotnik Conan, kako si? - Dobro.
Ja, dobro.
- Kaj sta kupila? - Kramo.
Poglej to smešno reč. Nekakšen avto je.
- Kaj boš s tem? - Ne vem še.
Ja, saj.
Očitno si imel živčni zlom.
- Ja. - Mislim...
Poglej! Poglej, kaj je kupil. Ni super?
To je pes kramovohljač.
- Kako ti je ime? - Nikita.
Kaj bo dobrega, Nikita? Kaj počneš?
Nič takega, s prijatelji si malo ogledujemo stvari.
- Danes ne pij, prav? - Jasno.
- Saj še ne piješ, ne? - Ne.
Si že kdaj kaj spil?
- Ja, nenamerno. - Nenamerno?
V steklenici kokakole je bil neki srbski alkohol.
Sovražim, ko se to zgodi.
Fantje, tole sem vam kupil.
Cel kup epizod serije Družina za umret.
Približno 15 let pred vašim rojstvom je bila to velika uspešnica.
Vse to je za vas. Imate predvajalnik DVD-jev?
- Ne. - Ne.
Takoj jih vrzite v kanal.
- Živjo, kako ti je ime? - Storm.
- Od kod si, Storm? - Iz Nizozemske.
Iz Nizozemske. Se vedno tako oblačiš ali samo danes?
- Samo danes. - Si forenzični računovodja?
- Kaj? - Nič.
Sem prideva kupit dobre stvari.
Bodi iskren. Večinoma vidim sranje.
- Poglej, kupil sem to masko. - Kaj?
- To masko. - Masko si kupil? V redu.
In Mono Lizo, izjemno klasično umetnino.
Saj veš, da to ni prava Mona Liza, ne?
Res?
- Čakaj. To si kupil? - Ja.
Kaj boš s tem? Bodi iskren.
S tem pretvoriš energijo na neki odbiti način.
Tako mi je tip rekel.
Ne morem verjeti, kako dober ulov.
Dobil si tole.
Kupil si sestavljanko z Mono Lizo. Pa tudi mehurčkasto folijo in masko volka.
- In tole! - In to stvarco.
Noro, vse dobre reči sta pobrala. Od kod prihajaš?
Iz Teksasa.
Madona, le kako se nisi mogel vklopiti v Teksasu?
Ko si ga pripeljala domov in rekla, da se želiš poročiti z njim,
so tvoji nizozemski starši rekli...
"Si prepričana? Umetnik je, zato..."
- Ja. - Ja.
Pa saj se je izkazal kot povsem razumen človek.
Ja, dobro kupčijo sem sklenil. Kje imaš pa ti oranžna oblačila?
V Amsterdamu sem se že začenjal počutiti kot doma.
Uživaj v kraljevem dnevu.
Potreboval sem le še en dodatek.
Amsterdam je najbolje raziskovati na kolesu.
A ne na kakršnem koli.
Poiskati morate črno kolo, s katerim bi se vozila 110-letna ženska.
Kolesa tukaj niso najbolj seksi, a služijo svojemu namenu.
- Lahko narediva selfi? - Seveda.
Živjo. Narediva selfi in nadaljujva. Veselilo me je, prijatelj.
Nič ni bolj romantičnega od tega, da se voziš ob amsterdamskih kanalih,
in to sam, ter govoriš v kamero.
Zame je to vrhunec romantike.
- Živjo, kako sta? - Živjo.
- Dobro. Pa vi? - Najlepši par sta.
- Hvala! - Ja, kot supermodela sta.
Hvala!
Obljubita mi, da se bosta poročila tako, da bosta oba na enem kolesu.
Bova.
Čestitam, da sta tako noro lepa.
- Hvala! - Uživajta v življenju.
- Enako! - Hvala, enako.
Adijo.
Amsterdam je poln lepih ljudi in ena od njih je celo moja oboževalka.
Živjo, Conan, sem Maaike in kličem iz Amsterdama na Nizozemskem.
- Živjo, Maaike, kako si? - Zelo dobro, pa vi?
Hvala za pravilno izgovarjavo mojega imena.
Zdiš se mi super oseba. Povej, s čim se ukvarjaš.
Delam kot manekenka v visoki modi.
Moj bog. Si visoka?
- Veliko modelov mora biti določene višine. - Ja, 183 cm.
- Kako visok si ti? - Moj bog. Jaz merim 193 cm.
Če si v lase vtrem gel, pa do 205 cm.
Vem, da sem že malo v letih.
Res sem že malo starejši, ampak ali misliš, da bi bil lahko model?
- Sem iz pravega testa? - Mislim, da ja.
Nekoč si se primerjal sf Tildo Swinton,
ki je po moje najlepši človek na tem svetu.
Na Finskem me imajo za boga. Si vedela to? Finska.
- Finci me obožujejo. - Super. Ja, Finci...
Maaike, užival sem v tem pogovoru.
Zelo si duhovita in kul. Pazi nase.
- Maaike? - Conan?
Ja, kako si?
- Odlično, kako si? - Hvala, da si prišla.
- Kako si? Me veseli. - Enako, dobro.
Rad bi se naučil kaj o manekenstvu.
- Če bi šlo. - Ja, lahko ti pomagam.
Kakšen je tvoj prvi vtis, zdaj ko si me spoznala?
Te je kaj presenetilo?
Rada bi rekla nekaj o tvojih laseh, ampak ne vem, kaj.
- Precej poskočni so. - Poskočni?
- Ja. - Ja.
- Kaj misliš? - Umirili se bodo.
- Sem si mislila. - Ko spoznam ženske,
- se vedno dvignejo. - Ja, v redu.
- Potem se umirijo. - No, prav.
- To je to, kaj? - To je to.
Kdaj si začela kot model?
- Pri 13 letih. - Pri 13 letih?
Pri 13 letih je marsikdo zelo nesamozavesten.
Ja.
Če lahko verjameš, sem se tudi sam pri 13 letih počutil neprivlačen in čuden.
Ja.
Če lahko verjameš.
To je noro, stari.
- To si ti z zelo kratkimi lasmi. - V tej reviji... Ja.
Tukaj si videti, kot da si se pravkar poročila z Belcebubom.
- Kot Edvard Škarje. - Meni je všeč.
- To je uvodnik. - Moj bog, poglej se.
- Tu si videti zelo osupljiva. - Ja.
Mislim, da gre pri tem poslu v veliki meri tudi za sam nastop,
in morda imam zato prednost, saj sem vajen nastopanja.
To je res.
- Znam se preleviti. - Ja.
Lahko sem zategnjen čudak ali pa nevrotičen čudak.
Ja, to...
- Lahko sem zelo napet čudak. - Ja.
- Ali pa srhljiv čudak. - Ja.
Kaj misliš, da bi lahko počel?
Lahko si model za roke, kaj takega.
Kaj pa govoriš? To ni dobra roka.
Za kakšno medicinsko reč. Recimo napravo ali kremo.
Ko pogledaš te roke, si rečeš,
da bi lahko z njimi prodal kakšno kremo proti garjam?
Oprosti. Saj sem ti rekla, da bova že kako uredila.
Obraz in ramena naj ostanejo sproščena.
Dobro je bilo. Obraz je bil super, samo roke so bile čudne.
- Te lahko posnemam? - Ja.
Hotel sem biti kot robot, ki so ga poslali iz prihodnosti,
da bi uničil nekoga v preteklosti in tako spremenil prihodnost.
- To sem hotel pokazati. - Prav. Dobro razmišljaš.
- Ja. - Ampak ne razmišljaj toliko.
Tukaj imam zelo vidno očesno veno.
- Jo vidiš? Izbočena je. - Ja.
Me bo to oviralo pri manekenstvu?
Je to težava?
To te lahko še najmanj skrbi.
Kaj pa naj me najbolj skrbi?
Pogovoriva se o obrazu. Bodi iskrena.
Kaj pa ti vidiš kot svojo največjo težavo? Razen vene.
- Razen vene? - Ja.
Dobro. Po moje so to drobne srepeče oči, tanke ustnice,
srhljivo obnašanje...
Čebulast nos,
zelo ozek predel med usti in nosom.
- V redu. - Cela glava se mi zdi zanič.
Mislim, da sem na splošno zelo čudnega videza.
Kaj pa vem.
Tukaj je nekdo, ki ti morda lahko pomaga.
Pravi moški model.
- To je Nilo. - Dobro jutro.
- Živjo, Nilo. - Hej, Conan.
- Kako si? Me veseli. - Dobro.
Te je že kdo ustavil in rekel, da si videti kot Conan O'Brien?
Niti ne.
Nilo, ali mi kaj zavidaš?
- Karkoli? - Lase?
Še kaj?
- Še kaj? - Ja.
Vidim, da imaš življenjske izkušnje.
- Ko me pogledaš, vidiš izkušnje. - Ja.
- Za nekatere ženske je to privlačno. - Ja!
Harrison Ford ima 82 let. Njega nihče ne kritizira.
Ampak mogoče Harrison Ford ne prosi neznancev, naj ga ocenijo.
"Postavite me zraven 50 let mlajšega človeka in primerjajte."
Misliš, da Ford to počne?
Ne vem, kaj dela v prostem času.
- Jaz tudi ne... - Morda ima garažo,
polno mladih ljudi, stoji poleg njih in govori:
"Kaj pa ta? Kaj pa tisti?"
Njegova žena Calista Flockhart pa: "Ne vem. Zakaj je to pomembno?"
"Kako to misliš? Reci, da sem čeden."
Morda vso noč to počne.
Rad bi, da mi rečeš, da sem najlepši moški,
ki si ga kdaj videla. Bi te to ubilo?
Ti si... Conan?
Ti si najlepši človek, ki sem ga kdaj videla.
Še sam nisem prenesel.
- To je oblikovalec Diek. - Živjo, Diek.
- Lastno znamko ima. - Kako si?
- Me veseli. - Kaj misliš, Maaike?
Takoj ko si ga oblekel, si postal samozavestnejši.
- Res sem samozavestnejši. - Ja.
Videti sem kot lik iz Miami Vicea, hkrati pa Nobelov nagrajenec.
Kaj je to?
Slika moje mize, na kateri vsak dan delam.
Imam strah pred žolnami, zato ne morem nositi tega.
Malce ohlapna je, zato ne vidiš, da sem v formi.
Točno, kakšna škoda.
MICHIEL, AGENT ZA MODELE
To je mala malica zate.
Mislim, da sem videti kot nekdo, ki je letel v prvem razredu
mednarodnega leta in ukradel pižamo.
Pogovorimo se o tem, za katere revije mi lahko priskrbiš delo.
Bodi iskren.
V reviji Vogue že ne bom.
Pametne ure.
- Lahko dobim delo v oglasu za pametno uro? - Ja, po moje. Mislim...
Tebe je skrbelo glede mojih rok.
Zdijo se ti nekam suhe, luskaste in pegaste.
- Kaj pa ti misliš? - Roke lahko zamenjajo z drugimi.
- Ne pokažimo obraza... - Rešitve iščem.
Za roke pa poiščimo koga drugega? Kaj sploh ostane mojega?
Nenadoma sem samo model za trup.
Pa še nad tem nisi navdušena.
Danes nismo ničesar dosegli.
- Daleč sem prišel zaradi tebe. - Ja.
Obljubila si mi pomoč, a vidim, da ne bo nič.
Zelo sem se potrudila.
- Res? - Ne.
Malo dvigni brado.
REVIJA TIME TECH NAJBOLJ VROČA URA APPLE TE SEZONE
Ko pomislimo na Nizozemsko, pomislimo na tulipane.
- Je tako? - Nedvomno.
ROMY IZ TULIP BARNA
Prvi znaki pomladi so.
Tukaj mi je všeč. Moram reči. Počutim se, kot da sem vzel heroin.
To je zadnje, kar bom videl pred smrtjo.
Tudi sama ponoči sanjam o tulipanih, zato...
Jaz sanjam o heroinu.
- Hitro vprašanje. Lahko pojem tulipan? - Ne priporočam tega.
Bolel te bo želodec, poleg tega je groznega okusa.
- Prav. - Poskusila sem že,
ampak ne priporočam.
To je moje sporočilo.
Tulipani so lepi, a jih ne jejte, prosim.
- Seveda. - Nekatere zvezde mojega kova govorijo:
"Boriti se moramo proti raku." Ali: "Nahranimo lačne otroke."
Jaz pravim: "Ne jejte tulipanov."
- Ne delajte tega. - Ja, nikar.
Ves dan boste na stranišču.
Ves dan bodo na stranišču? Dobro...
Pojedla sem le košček, a če jih pojeste deset,
- pa morda boste. - Romy, nihče ni vprašal.
- Izpustiva tisti del o driski... - Prav.
In tvojo zgodbo o majhni količini driske.
Kajti potem pomislim,
kaj je majhna količina driske, veš?
In sploh nočem vedeti. Narediva takole.
Kaj, če rečeva: "Bi jedli tulipane?" Potem pa pogledava v kamero in rečeva:
"Nikar," in prekrižava roke.
- Narediš to z mano? Si nared? - Ja.
- Bi jedli tulipane? Nikar. - Bi jedli tulipane? Nikar.
Lahko dobite drisko. V majhni količini.
Kaj se dogaja tam v daljavi?
To je Tulipanka Tilly, naša maskota.
O, bog.
Dobro, kdo pa je to?
Prav tako Tulipanka Tilly.
Tudi knjigo imamo.
- Knjigo imate? - Ja.
Naj uganem. Ta knjiga je naprodaj.
Ja, seveda.
Razumem. In koliko stane knjiga?
Deset evrov. Dobro, Tilly, te ni prav nič sram?
Tilly, se te otroci kdaj prestrašijo?
Včasih. A tako, jokajo in si zakrijejo oči.
Ti je bilo kdaj ob koncu dneva hudo,
ker strašiš otroke? Ne, ni ti mar.
Veš, kako ti pravimo? Sociopatka.
Počutiš se... Kaj pa boš? Ja?
Tilly, si srhljiva podoba naše morebitne prihodnosti.
Zgodila se bo, ker nismo skrbeli za planet,
zato je Mati narava pobesnela.
Morda bo čez 50 let
na svetu na milijone tulipanov, ki nas bodo lovili.
Ja! Ubijali bodo spet in spet. Uničevali bodo človeštvo in se mu maščevali.
Ja, to so tvoje sanje, kajne, Tilly?
Tilly sploh ne morem šokirati z nobenim zlobnim dejanjem.
Tilly, ko sem bil mladenič, sem videl po cesti hoditi klateža,
pa sem ga povozil z avtom in ga ubil.
Ja, pa še izmuznil sem se. Kaj praviš na to, Tilly? "Ne, ne?"
Dobro, zdaj pokažimo, kako se veseliš.
Povozil sem ga z avtom in ubil. Ja, pa še izmuznil sem se.
Ja, raje kar nehajmo, da ne bo še huje.
Da ne bo še huje? Potem govoriš z napačnim človekom.
Rad poslabšam stvari.
Tilly je bila striptizeta.
To je moja mama.
Tvoja mama! O, moj bog.
Poslabšal je stvari.
To je izjemno. Vetrič v mojih laseh in ta amsterdamski zrak.
Cher ne more imeti vsak. Potreboval sem rimo.
Zdaj razmišljam o Cher.
Govoril sem o Cher.
- Živjo, kako gre? Kako ste? - Moj bog!
- Kaj počnete tukaj? - Študiramo v tujini.
- Trenutno se prav nič ne učite. - Ja, pa se!
Samo zabijate čas.
Od kod prihajate, če niste...
Z Univerze v Georgii.
- Lahko rečeš "Dajmo, Dawgs"? - Ja, lahko?
Kaj bom imel od tega?
- Nasmeh. - Ljubezen in svetlobo.
Ja! Dajmo, Dawgs!
KLM je uradna letalska družba tukaj na Nizozemskem
in pri tej letalski družbi imajo nekaj posebnega.
Če letite v poslovnem razredu,
vam KLM podari hiško iz delftske modre keramike.
Te hiške so priljubljen zbirateljski predmet.
Podobno kot Beanie Babies, če bi bili keramične hiške,
ki bi jih ponujala nizozemska letalska družba.
Nihče ni lastnik vseh 106 hišk, razen enega človeka.
Ta človek živi v tem malem skladišču, ki ga vidite za mano,
s svojim sinom.
V resnici ne živita v tem skladišču,
to je bila le dramatizacija.
- To je Roger. - Roger.
- To pa njegov sin Patrick. - Tako.
Ali živite v tem skladišču?
V sosednjem nebotičniku živim.
Razumem, ampak bo bolj kul zgodba, če rečemo, da živite v skladišču.
Lahko rečemo, da živite v skladišču?
- Recite, kar želite. - V redu.
- Torej živite v tem skladišču? - Ja.
In jeste samo glodavce, ki jih najdete v skladišču?
- Ne, tudi še kaj drugega. - Ja.
Zgodba bo boljša, če rečete, da jeste glodavce.
Torej jeste glodavce iz tega skladišča?
Ja.
Odlično.
- To je Rembrandtova hiša. - Kaj res?
Tu je živel in delal, hiša stoji v središču Amsterdama.
Dobro. Tudi hišo Anne Frank imate.
- Kajne? - Ja.
- Številka 47. - To je Annina.
- Je to ena najbolj iskanih? - Ja.
- Ljudem je všeč.
- Ja. - Vsi jo želijo.
Ta je najpomembnejša. Palača na Trgu Dam.
Je to torej najdragocenejša hiša?
- Dragocena, ja. - Kaj je še dragoceno?
- Še tole imamo. - Tudi ta, kaj?
To je hiša sira v...
- Gavdi. - Gavdi.
Če imaš obe ti hiši,
- je to zelo dragoceno. - Ja, seveda.
- Hiša tenisa, ta je v Heemstedu. - Hiša tenisa.
- Ja. - Hvala.
Jih boš dal v kakšno embalažo, da se ne poškodujejo?
Vi ste pa res najprijaznejši človek na svetu.
Kradem vam najdragocenejše hiše,
vi pa mi ponujate nekaj, v čemer bi jih nosil.
- Ja, ni problema. - Obožujem to državo.
Katera od teh hiš je vaša najljubša?
- Jo imate? - Ja.
- Ta je lepa. - Ja.
Poglejte to hišo. Ta je res lepa.
- Katera pa je to? - Hiša številka 69.
Zato je ljudem všeč.
Gospod!
Ne morem verjeti, da ste se tako pošalili.
Skratka...
Kako se počutite, zdaj ko ste se pošalili o položaju 69?
Ni slabo.
Pogosto je tako.
Nisem vedel, da sem v takem skladišču.
Ja, tako je.
Rad bi dodal nekaj hiš v vajino kolekcijo.
To so najpomembnejše stavbe v Ameriki.
To je McDonald's.
- Lepa je. - Ni čudovita?
- McDonald's mi je všeč. - Ja. Poglejte to.
To je Amazonov logistični center.
V ZDA so zelo priljubljeni.
Poglejte, zunaj je celo tovornjaček.
Vidimo lahko celo steklenice za vodo, v katere morajo zaposleni scati.
Ta je pa zelo slavna v Ameriki. Bela hiša.
- Ja. - In tu je še ena zelo posebna.
- Poglejte. Plesna dvorana Bele hiše. - Zelo lepo.
Ta gre zraven. Velikost je prava.
Obe morate imeti v kolekciji.
Nekateri največji slikarji v zgodovini prihajajo iz Nizozemske.
Med drugim Rembrandt, Vermeer in seveda...
Jaz sem Vincent van Gogh.
Sem eden najznamenitejših slikarjev v človeški zgodovini.
Za časa svojega življenja nisem nič zaslužil s svojimi slikami.
Po moji smrti pa se moje slike prodajajo
po več sto milijonov dolarjev po kosu.
To me zelo jezi,
zato grem v Van Goghovo hišo z darili po svoj delež od prodaje,
po denar, ki mi ga dolgujejo.
Vem, da ste tukaj.
Hočem del od prodaje trgovskega blaga. Od majic in nalepk.
Moj bog, celo antistresne vrtavke imate,
na katerih piše "Van Gogh". Hočem svoj denar!
Jebemti, nekdo prihaja.
O, madona. Kaj, za vraga? Poglejte to. Nikoli nisem imel v roki...
No, vroče hrenovke sem imel. Obožujem jih.
A takrat še ni bilo kokakole. V tistih časih so imeli samo...
Imeli so pijačo Dr. Pepper, ki jo imam rad.
Vsi služijo na račun Van Gogha. Samo jaz ničesar ne zaslužim.
Zakaj? "Aja, ker sem mrtev."
Luknja v zakonu.
VAN GOGHOV MUZEJ AMSTERDAM
- Živjo, lahko vstopim na pogovor? - Ne, nemogoče.
Nemogoče? Jaz sem Vincent van Gogh.
Vse to sem jaz stvaril. Za časa življenja nisem zaslužil niti ficka!
Zdaj pa sploh ne morem vstopiti v Van Goghov muzej?
To je moj muzej!
Zdaj so pripeljali orjaka. Z njim bo še zabavno.
Morali bi mi dovoliti vstop. Sam sem naslikal te slike.
Grozno življenje sem imel. Imel sem gonorejo, pa sifilis.
Morda sem se celo zastrupil s svincem in se mi je malo zmešalo.
Zdaj je vzel dnevnik in si nekaj zapisuje.
"Dragi dnevnik, danes sem videl Van Gogha in ga vrgel iz njegovega muzeja."
- Umaknite se, da ljudje lahko odidejo. - Umaknil se bom, da bodo lahko odšli.
- V redu, oprostite. - Ja, hvala.
Pridite ven, vsi skupaj. Pridite. Upam, da vam je bilo všeč v mojem muzeju.
- Bravo. - Koliko ste plačali?
- Živjo. Petindvajset evrov. - Toliko! Jaz pa ne dobim nič!
Živjo, mi lahko kaj odmaknete za moj trud?
Gospod Vincent.
- Hvala. - Hvala.
Nič?
- So vam bile všeč moje slike? - Izjemne so.
- So lepe? - Ja.
Te so iz zgodnjega obdobja. Sploh niso najboljše.
- Upam, da ste uživali v mojem muzeju. - Gneča je.
Veste, kaj? Mene sploh ne spustijo noter. Nikoli ne odrasti. Grozno je.
Ne bodi slikarka, punčka. Raje izberi gospodarsko pravo.
Živjo. Tebe se pa spomnim.
Nisi bila kar tako. Se spomniš? Zdaj se pa nenadoma ne spomni.
Že dobro. Kateri Vincent že? Ta je bila divja, stari.
Divja miška.
- Vam je všeč moje delo? - Ja.
- Je zelo dobro? - Ja, ganilo me je.
- Koliko računajo za to? - Vsaka stane 1,25.
- Moram iti, kaj? - Ja, prosim.
- Prav. Brez zamere. - Rokujva se.
- Najlepša hvala. Brez zamere. - Adijo.
Glejte, saj razumem.
- Lep večer. - Človek nekaj naslika,
malo se mu zmeša in si odreže uho. Ja, ni bilo najboljše.
Tisto z ušesom je bila napaka.
Kako žalosten konec za Van Gogha.
HOTELI XO VAN GOGH
Dobro. Malo je manjkalo, pa bi me trola povozila do smrti.
To bi bila zanimiva smrt.
Ljudje spakirajo najdragocenejši tovor, svoje otroke,
in jih posadijo na sprednji del kolesa.
Tu je še en tip, ki ima vso družino
spakirano v škatli na sprednjem delu kolesa.
Tukaj so otroci... Kot neke vrste zračna blazina v avtu.
To je Fietsdepot,
kamor pripeljejo zasežena kolesa.
- Ti si Martin. - Tako.
VODJA FIETSDEPOTA
- Ti pa Jaya. - Tako.
VODJA FIETSDEPOTA
Vsako kolo, ki je parkirano na nezakonitem delu mesta,
zasežejo in ga pripeljejo sem.
- Ja. - Tako je.
Bi lahko rekli, da je to pravi britof biciklov?
- Lahko tako rečemo. - Vesta, čemu težko verjamem?
Kdo bi vzel to kolo in ga zasegel? Kakšna kruta pošast to stori?
Kar pomislita na dečka ali deklico,
ki... Verjetno deklico, ampak saj ni pomembno.
Vsak lahko ima kolo po želji.
Če si fantek želi tako roza kolo, pa naj ga ima.
Ti misel na to zaseženo kolo kdaj krati spanec?
- Če sem iskrena, ne. - Ne.
Gotovo kdaj pridejo ljudje, ki niso zadovoljni.
Ja, ker morajo na dolgo pot vse do sem.
V redu.
Poleg tega morajo plačati za kolo.
Rad bi videl, kako se spoprijemata s temi jeznimi strankami, če smem.
- Moje kolo! - Je to vaše kolo?
To je moje kolo!
Niste veseli, da je tu?
- Ne, prerezali ste ključavnico! - Res je.
Babica mi jo je naredila!
- Naredila mi jo je, vi pa ste jo uničili! - Žal.
- To je tako... - Zakaj?
- Zakaj ste mi vzeli kolo? Zakaj? - Moj bog.
- Moje srce! - Umirite se.
V žepu imam tablete. Vzemite jih!
Vzemite tablete! Vzemite jih. Dajte mi tableto!
- Dajte mi tableto! - Tako.
Napačna tableta!
Ubili ste me! Ubili ste me, prekleti bodite!
Se to kdaj dogaja?
- Ne. - Nikoli.
Kako dolgo hranite kolesa?
Štiri tedne, uničena kolesa pa dva tedna.
- Vzhičena kolesa? - Uničena kolesa.
- Polomljena. - Aja, polomljena.
Mislil sem, da gre za vzhičena kolesa.
- Saj mi je bilo čudno. - To je... Kar pripiši si to.
To kolo je zelo veselo svojega lastnika.
Opravičujem se.
Izjemno je videti vsa ta kolesa na kupu.
Saj to je pravi britof biciklov.
- Kar dobra prispodoba, ne? - Ja.
To pomeni pokopališče koles, ampak jaz pravim "britof biciklov".
Ker tako dobiš dva B-ja.
Ta kup koles... Mimogrede, to je kot kolesarska orgija.
- Poglejta to. Kakšna kolesa so to? - To so uničena kolesa.
Med orgijo so gotovo vzhičena.
- Ali pridejo iz kanalov. - Počakajte za smeh.
Dovolj bo. Kaj se zgodi s temi kolesi?
Vse jih uničimo.
- Uničite jih? - Ja.
Škoda.
Mislim, da sta prestroga do teh koles.
Lahko dobim to kolo zastonj?
- Če se lahko zapelješ... - Kaj govoriš?
Lahko se peljem z njim. V redu je.
Čisto v redu je.
- Čisto v redu je. - Ja.
Samo zagnati se moraš.
VSAK DAN JE NA STOTINE KOLES ZAPUŠČENIH...
NEZAKONITO PARKIRANIH
ODVRŽENIH V KANALE
IN PROSIJO ZA POMOČ
Pozdravljeni, sem Conan O'Brien. Za samo dva evra na dan
lahko pomagate zanemarjenim, zlorabljenim in tragično grdim kolesom v Amsterdamu.
Skupaj lahko spremenimo ta britof biciklov
v kraljestvo upanja.
Madona, to je bilo dobro.
Živjo, Conan, sem Lucas in kličem iz Nizozemske.
Povej mi kaj o sebi, Lucas.
Živim v Amsterdamu s svojo punco in dvema mačkama
ter igram košarko. Včasih sem profesionalno igral.
Na kakšni ravni si igral profesionalno?
Na najvišji ravni na Nizozemskem.
- Kaj? - Sijajno. Navdušen sem.
V primerjavi s preostalim svetom ni ravno bogvekaj,
- ampak za tu je kar v redu. - Lahko nekaj rečem, Lucas?
Če bi samo en dan igral profesionalno košarko,
bi govoril samo še o tem.
Trenutno sem v ekipi z veliko drugimi introverti.
Mislim, da bi lahko meni in moji ekipi pomagal,
da postanemo ekipa, ki obvlada zbadljivke.
- O, ja. K pravemu si prišel. - Ja, saj.
Poskrbel bom, da bo tvoja ekipa postala bolj zgovorna in zbadljiva.
Boste tudi boljši košarkarji? Ne.
- Živjo. Kako si? - Pozdravljen. Dobro, pa ti?
- Lepo te je videti. Me veseli. - Ja, enako.
V pogovoru po Zoomu si me prosil za pomoč.
- Rekel si, da si težko zbadljiv. - Ja, res je.
Mislim, da ste ljudje v vaši državi na splošno zelo vljudni.
Zelo skromni smo.
Američani pa smo mišljenja: "Jaz sem najboljši, drugi ste zanič."
Veš, kaj mislim?
Rad bi te naučil dobrih zbadljivk, prav?
- Takih, ki delujejo na Nizozemskem. - Prav.
Upam, da rad kolesariš,
tako kot drugi v tej državi, saj zanič voziš avto.
Upam, da vaše zavarovanje krije tudi brco v rit.
- Je ta dobra? - Ja...
Ker imate splošno zdravstveno varstvo.
- Ja. - Ja.
Kaj, če bi spokal kot pravi Holandec?
Hej, vi imate radi tulipane, ne? Tuli pa ne jamraj, cepec!
Gotovo si edamec, saj mi nisi po gavdi.
To sta dva znana sira, ne?
- Edamec in gavda? - Ja.
Pravim, da mi nisi "po gavdi", češ, nisi mi po godu.
- Razumeš? - Ja.
Vidim, da si Holandec,
ker si lesen kot cokle.
Tu je še ena: jebi se po vangoghovsko.
Ta je dobra.
- Ti je všeč? - Ja, je.
Naj se usuje, pizda!
To!
Ampak jaz sem Nizozemec,
ne morem reči tega sodržavljanu.
Prav, dal ti bom nekaj splošnih. Še žeblja ne znaš zabiti.
V redu, koš lahko zabiješ, ampak vztrajam pri tem, da žeblja ne znaš zabiti.
Lahko posnemaš kakšno mojo potezo.
Poglej to. Gledam tja, mečem pa v drugo smer.
- Vesoljska kljuka! - Kaj, hudiča, je "vesoljska kljuka"?
- Živjo, kako si? - Živjo, v redu.
ZOË, KOŠARKARICA, LUCASOVO DEKLE
Ta fant je preveč prijazen.
Učim ga zmerljivk in zbadljivk.
Super.
- Takih, ki delujejo na Nizozemskem. - Ja.
- Jebi se po vangoghovsko. - Ja, ta mi je všeč.
Ta je zmagovalna.
Nekaj bom še rekel. Čeden fant si.
- Hvala. - A imaš preveč vljudno pričesko.
Poskrbiva za bolj žilav videz.
- V redu. - Si za?
Dobro, to je prava stvar.
- Zdaj si videti žilav. - Se ti zdi?
Ja, kot anemični Ježek Sonic.
Kot da sem ga ujel na vrtu med hrustanjem mojega zelja.
PATRICK, TRENER
- Tvoj trener? - Ja.
Kakšen igralec je Lucas?
- Zelo dober. - Je dober?
- Ja. - Ampak težavo ima.
- Kako? - Ne obvlada zbadljivk.
- Ne. - Zakaj ne?
Na Nizozemskem je to tehnični prekršek.
Zbadanje je tehnični prekršek?
- Ja. - Tega mi nisi povedal!
Bi bil koristen igralec v vaši ekipi?
V kar dobri formi si, a ne dovolj za našo ekipo.
Mislite, da ne?
- Nikakor. - Najboljši igralec v vaši ekipi bom.
- Igrajmo ena na ena z Davom. - Kje je Dave?
- Dave! - Dave!
- Boš igral ena na ena z njim? - Ja, z Davom hočem igrati.
- Ne bojim se te. - Ja?
Mislim, da si zanič košarkar.
Slabič si. Do kolen mi ne sežeš.
- Zmlel te bom v prah. - Prekleto.
Ko opravim s tabo, te bo tako sram...
- Ja? - Da ne boš nikoli več igral.
Kakšen bo rezultat?
Rezultat? Ko končam... Tako visokih številk ni.
Kaj se je zgodilo?
Zdaj te pa imam!
Ne vem, kaj... Ta tip je na steroidih.
Ne vem, kaj jemlje, ampak ko sem ugasnil luč,
je žarel. Ja. Kar naprej hodi v Černobil.
Fantje, res ste bili gostoljubni.
Naučili ste me vašega stila igranja košarke tu na Nizozemskem,
zato se vam zahvaljujem iz vsega srca.
Jebi se po vangoghovsko!
Eden najbolj ikoničnih simbolov Nizozemske so lesene cokle.
In čeprav je njihova izdelava že 800 let stara tradicija,
ta človek ni videti starejši od 400 let.
Tukaj sem z Roelom in njegovim sinom Timom.
Vidva izdelujeta lesene cokle, kajne?
To so tipične nizozemske cokle. Cel čevelj je iz enega kosa lesa.
Izdelujeva čevlje, in če jih ljudje kupijo, sem vesel.
Pa četudi jih ne kupijo, sem vseeno vesel. Nič hudega.
Grozen poslovnež ste.
Kaj je prednost lesenih cokel?
- Vsi nosijo plastične čevlje. - Ja.
- Stopala se ti potijo. - Potna so.
- Zebe te v stopala. - Zebe.
Ampak v leseni obutvi ne moreš igrati športa, kajne?
- Jaz lahko tečem v njih. - Tečeš lahko?
Si hiter tekač?
Super pričesko imaš. Kot moja je.
- Hvala. - Ja.
Mislim, da imam malo več las.
- Malo več jih imaš. - Malo.
- Mislim, da res. Mlad si še. - Res je.
Jaz že izgubljam lase in krsta me tudi že čaka.
Ja, vem.
Je že kdo vrgel coklo v koga drugega kot orožje?
- Nekam živčni postajate. - Ja, to...
- Ste že ubili koga s coklo? - Ne, nisem.
- Pa razmišljate o tem? - Ne.
Vaš sin gotovo je.
Si hotel že kdaj ubijati s coklo?
Ne, nikoli. Nikoli nisem razmišljal o tem.
Zdaj pa, kajne?
- No, zdaj pa res. - Ja.
Ste človek zelo neposrednih, preprostih besed.
Morda so vaše podeželske navade boljše od mojih mestnih.
Jaz živim v poslovni stolpnici, sem upravitelj hedge sklada.
Prežemata me beda in bolečina.
Če bi bil to Hallmarkov film, bi prišel sem, začel izdelovati cokle
in spoznal žensko, ki bi me imela za mestnega frajerja,
jaz pa njo za dekle z neumnimi, ozkogledimi navadami.
Na koncu bi se ljubila in skupaj izdelovala cokle.
CONAN O'BRIAN IN RACHEL YODER OD MESTA DO COKEL
KMALU NA KANALU HALLMARK
Potem bi cokle zagorele in bi umrla.
- Vstopimo. - Prav.
- To je kos topolovine. - Topolovega lesa.
Iz tega kosa mi bomo izdelali eno coklo.
Ja.
Nosim ameriško velikost 12, imam ozko stopalo.
Majhen stopalni lok imam, zato želim nekaj dodatne podpore.
Težaven človek. Ne, saj je v redu. Izdelala bova čevelj.
- V redu je. - Prav.
Trenutno izdelujemo cokle v velikosti 10,5 centimetra.
- Zelo so majhne. - To je za dojenčka.
Izdelujem gore takih majhnih čevljev, ker se zelo dobro prodajajo.
- Ljudje imajo radi majhne. - Ja, Američani.
Lahko bi jim rekli coklinčki.
- Ja. - Ja.
- Coklinčki. - Ja.
Krompir.
- Svež les je kot olupljen krompir. - Ja, pa res.
In veste, kaj? Spoznam se na krompir.
Če jih hitro izdeluješ, so poceni.
- Super. - In niso izdelani na Kitajskem.
Tako.
Še vedno so tipično nizozemske in še zelo poceni.
Ja.
Ste to posneli? Ja? Dobro. Odlično.
Ja.
- Tega pa nisi pričakoval, ne? - Ne, sploh ne.
Rumene cokle so delovna obutev za kmete.
Moški vedno nosijo temno barvo, ženske pa svetlo barvo.
Lepo.
Na Nizozemskem imamo zelo velike ženske.
So ženske večje kot moški?
- Včasih. - Ja.
Ja. Ta moški ima zelo veliko težavo, vidiš?
Predstavljaj si, da želi poljubiti ženo. Kako bo to storil?
To je moški, ki ima skrivnosti.
Ja.
V redu.
Malo se jih moraš navaditi.
Težava je naslednja. Obrnite se tja.
Reciva, da sem zlobnež in vas želim na skrivaj ubiti.
Glejte to.
Slišim tvoje korake.
- Ko pridem do vas, že pobegnete. - Ja, ampak...
To je slabo za morilce.
Kaj pa ples?
Ne plešem. Ti plešeš. Zelo dober plesalec je.
Ja, trajalo bo, da se jih navadim.
Ampak ja, to so leseni čevlji.
To so čevlji, narejeni iz lesa.
Roel ni vedel, da bom njegov posel s coklami izstrelil
v stratosfero.
Poglejte to, Roel. "Cokle crocsi."
Udobni kot cokle, grdi kot crocsi.
- Kako ti je ime? - Jonathan.
- Od kod si? - Iz Švedske.
Švedske, dobro.
Oprostite. Ti ljudje so zelo jezni name.
Upam, da naju moja punca zasleduje.
Imaš punco?
- Ja, pustil sem jo zadaj zaradi tebe. - Izjemno.
Jonathan iz Švedske se je pripeljal do mene.
Svoje dekle na kolesu je pustil za seboj. Ne ve, kje si trenutno.
Verjetno nimam več dekleta.
Stavim, da nimaš več dekleta.
- Kje si spoznal svoje dekle? - Preko aplikacije. Lahko spoznam drugo.
Dobro. No, dame, to je tisto, kar vas čaka.
Mislim, da je super fant,
če ga le ne zamoti kakšna znana osebnost, veste?
To je velik razlog.
Lahko bi imel ženo in tri otroke,
toda če bi zagledal Erica Estrado,
bi družina takoj razpadla.
- Res je. - Stara fora, poguglajte.
Nizozemska ima ključno vlogo pri upravljanju pravičnosti po svetu.
Sem v Haagu, glavnem mestu Nizozemske.
Za menoj je Meddržavno sodišče.
Slavno je zato,
ker tu svetovni zločinci, tirani
in morilci stopijo pred roko pravice.
Tukaj jim sodijo. In ko imajo...
Oprostite. Ste vi Conan O'Brien?
- Ja, sem. Bi... - Z nama morate.
- Ne, ni mi treba. - Pridite.
Ni mi treba... Ne, ni mi treba z vami.
- Pridite, gospod. Takoj. - Ne, ni razloga...
MEDDRŽAVNO SODIŠČE
Zdaj se selimo na Meddržavno sodišče.
Zadeva 489, vse države na svetu proti Conanu O'Brienu.
Tišina!
Spoštovani sodniki, obtoženec Conan O'Brien že leta
potuje po svetu in pod krinko tako imenovane komedije dela zločine.
Na našo srečo je bil dovolj neumen, da je vse skupaj posnel.
ARGENTINA, GOLJUFIJA Z ODŠKODNINO ZARADI TELESNIH POŠKODB
ŠPANIJA NAPAD NA DREVO
- O, moj bog. - O, ne.
ARGENTINA ŽVEČENJE V JAVNOSTI
Hitrejši je, kot sem mislil!
NORVEŠKA ZLORABA S STRANI OTROKA
TAJSKA ?????
Naj v svojo obrambo povem naslednje. Nizozemsko zelo spoštujem.
Nizozemsko zelo spoštujete?
NIZOZEMSKA NAŠEMLJEN V ORANŽNO
NIZOZEMSKA VDOR IN VLOM
NIZOZEMSKA ŽALITEV SIRA
Edamec mi ni po gavdi.
Čakajte malo. Od kod vam ti posnetki?
To smo posneli pred eno uro. Kdo mu je dal posnetke?
Vam moja ekipa pomaga? Fantje!
Nekam čuden vonj ima, ne?
Grozen.
Smrdi kot gnili korenček.
Po žveplu.
Peklenski smrad.
In nenazadnje, spoštovani sodniki,
tu je še najhujši obtoženčev zločin...
petje.
Petje ni zločin.
Ni bilo... Doslej.
AVSTRIJA
Vrtim se kot Julie Andrews
NORVEŠKA
Gledam fjord
V morju so lososi
TAJSKA
AVSTRIJA
No, gospod O'Brien, želite kaj povedati v svojo obrambo?
Spoštovani sodniki, nikogar nisem hotel prizadeti ali razdvojiti sveta.
Vedno sem verjel, da je petje...
Največji dar, ki ga imam
Rad prepevam, rad zapojem
Rad čudne rime kujem
Če je to zločin, naj bo tako
Pa me zaprite in ključ odvrzite...
Končno je ta nepoboljšljivi malopridnež prišel pred roko pravice,
toda še prej je zagrešil še en zločin: onesnažil je sodno preprogo.
Žal je pobegnil iz psihiatrične ustanove
in je trenutno na begu.
Hej, Conan. Mislim, da mi je nekako uspelo zgladiti stvari s Hannah.
Nikoli ne bom pozabila, da si me zapustil,
ampak po kupu prejetih cvetlic in čokoladic
mislim, da najina zveza vendarle še traja.
Hvala, Conan.
Čakaj, je to Kathy Griffin?
To je čista norost.
Prevod: Mojca Benkovič