Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
RAZLAGA ZA VSE
Smo vsi tu?
Gremo dol.
Ne kriči.
Matura Ábela Trema
- Snemaš to? - Ja, ampak...
To ni intervju.
Če slučajno kaj pozabim.
Najprej mi povej o sebi.
Kdo si, kaj počneš.
Dobro.
Ime mi je Ábel Trem.
Star sem 18 let.
In...
Letos bom maturiral.
V PONEDELJEK ÁBEL DOJAME, DA JE ZALJUBLJEN
Živjo.
Si šele vstal?
Ne, že prej sem.
Kdaj si začel? Zaspano zveniš.
Že nekaj časa se učim.
Kako ti gre? -Dobro.
V hladilniku imaš hrano, samo pogrej jo.
Dobro.
Poljubček.
Referat o drugi svetovni vojni
Balaton je v redu. Lahko greva letos, skupaj.
Briga tebe...
Nisi mi odgovorila.
Ponorel bom.
Kaj se učiš?
Marmelado kuham, samo trenutek.
Samo ponavljam.
Živjo, oče.
Kaj je s hladilnikom?
- Kako to misliš? - Vsa kuhinja je poplavljena.
Si ga ti izključil?
Ja.
Od kod toliko vode?
Ne vem.
Kdo pa ve?
Si ga ti izključil?
Ja. -Zakaj?
No...
Kapljalo je.
Vključi ga nazaj.
Ja.
Tako.
Lahko greš.
Bebec.
Pri madžarščini bi lahko dobil petico.
Pa že.
- Ampak... - Nič ampak.
Lahko preideva k zgodovini?
Čemu dvojina? Kdo bo šel na maturo, ti ali on?
Je kakšno vprašanje o 21. stoletju?
Ja.
Izvoli.
Vzela bova svež kruh.
Jutri ga potrebuje za malico.
Bo med izpitom vsega pojedel?
- Kaj naj s starim kruhom? - Zavij ga.
Ga bom pa jaz pojedel.
Pozabila sem vprašanje.
Vprašala si,
- ali so vprašanja o 21. stoletju. - Gotovo.
Nisem vprašala tebe.
No...
Eno vprašanje imam.
"Kako v 21. stoletju deluje evropski parlament?"
Dobro. Tu je.
Kdo je madžarski finančni minister?
Varga. -Dva sta.
Daj. -Mihály Varga.
Tako je, Misi Verga.
Visok, čeden, z očali.
Upam, da jih ne bo treba prepoznavati.
Veš, kdo je bila Železna lady? Margaret Thatcher?
Angleška predsednica.
Ne, predsednik živi v Beli hiši.
Bila je britanska predsednica vlade.
Kdo je predsednik ZDA?
Biden. -Tako je, stric Biden.
Kdo je predsednik Francije?
Emmanuel Macron. -Tako je.
Zdaj pa eno težko.
Von der Leyen? -Ursula?
Predsednica evropske komisije.
Dobro. -Naprej.
Kako se piše ženska,
ki je napisala poročilo o Madžarski? Največja sovražnica.
Kako se piše?
Katero poročilo?
- Plavolasa, kodrasta... - Ime ji je kot mami.
Judtih...
Sar...
Sargentini.
Ja.
- Še eno težko. - Ne gnjavi ga.
Zelo težko je. Tudi ti ne boš vedela.
Živjo.
Spat grem. Zelo utrujena sem.
Kakšna je marmelada?
Malo preveč... -Misliš...
Da si skuhala preveč?
Nič ne znam, jutri pa...
Zelo smešno.
Ne šalim se. -Jasno.
Pametnejšega človeka od tebe ne poznam.
Kako gre tebi?
Si že obdelal simbolizem in industrijsko revolucijo?
Simbolizem sem ponovil, bolj ali manj.
- Industrijske pa ne. - Daj no!
Le tri stvari se nauči.
Ime, datum in dogodek so dovolj za dve.
Če boš znal te tri stvari, te ne bo vrgel.
- Mi pokažeš marmelado? - Nehaj.
Prosim.
- Ne ljubi se mi v kuhinjo. - Vključi FaceTime.
Ljubi bog, grozna sem.
- Nisi Gina Lollobrigida. - Kdo je to?
Pojma nimam.
To pravi moj oče, ko se mama pritožuje nad videzom.
Zapisala si bom. Kako že? Gina Lollo...
Lollobrigida.
Jebenti. Ne! Janka!
Učiti se moraš. Nehala bom.
Tri stvari, prav?
To si zapomni.
Poljub.
Adijo.
V PONEDELJEK GYÖRGY RAZMIŠLJA O TORKU
Nočna mora?
Ne spomnim se.
Ne vem, ali so bile grde sanje.
Jucika!
Naj zbudiva malega?
- Zakaj? Koliko je ura? - 7.40.
Ni treba. Takrat se zbudim.
Dobro jutro, oprostite za zamudo.
- Jenő Béresi. - György Trem, dober dan.
- Je lahko malo močneje? - Ja.
Še malo.
Ne, to je preveč.
Malo manj.
Tako.
Več ali manj. Tako.
Že izbirate barve?
- Našla sva pravo. - Odlično.
Zanima me nekaj podrobnosti o hiši.
Kakšna je? Kako si jo predstavljate?
Zelo lepa hiša.
Ima loke, okrogle linije, mavčne plošče.
Streha je rahlo zaobljena.
Kamnite stopnice.
Baza je iz mavčne plošče.
- Notri je krasen kamin. - Kakšen je proračun?
Sto milijonov? -Ja.
Levo od kamina
nas čudovito stopnišče vodi
v prvo nadstropje.
Izhod na balkon
s trojnimi steklenimi vrati.
Strop v dnevni sobi je tudi...
Vas lahko prekinem?
Tako konkretno govorite, kot da bi hiša že obstajala.
Jasno.
Ja.
Ste jo že videli? Je že zgrajena?
Ja.
Nama pokažete sliko?
Na starem telefonu jo imam, ampak...
Lahko vam pokažem
članek o njej. Tu je.
Je to šala?
Ne, delal sem tam.
Čistil sem bazen.
- Zaljubil sem se vanjo. - Se šalite?
Ne. Denar imam.
Nekaj sem zaslužil, nekaj podedoval.
Krasna hiša je. Sanjam o njej.
Hočete, da vam zgradimo točno tako hišo,
kot jo ima zunanji minister.
Tako je.
Mislim, da nimate
dovolj denarja za to hišo.
Strinjam se. Moje zemljišče je manjše.
Zato sem mislil...
Je lahko manjša?
Živjo. -Kaj je?
- Pomiri se, mali se uči. - Upam.
- Ravno sem govorila z njim. - Dobro.
- Ne skrbi. - Prinesem kaj iz trgovine?
Našel sem zelo dobro službo.
Kje?
Na Danskem. -Kaj?
Tu bom znorel.
Ljudje so povsod neprijazni.
Vse sovražimo. Mama je zdravnica, pa gara kot suženj.
- Na tramvajih so sami norci. - Pomiri se.
- Srečal sem Fruzsi. Noseča je. - Zdaj razumem tvoj izpad.
Nimava časa za to.
To je treba skenirati.
Kaj?
Mati mila!
Prekleto!
Kaj je to, jebenti?
Živjo, oče.
Si ti izključil hladilnik?
Ne.
Se je sam?
Je sploh vključen?
Preveril bom.
Vključen je. Zdaj.
Za na odpad je. -Pa ja.
Veš, koliko stane? Kot da si lahko privoščimo enega mesečno.
Si se učil?
Ja, a se še bom.
Počakaj.
Prinesel sem ti čokoladko.
Hvala.
Jebenti.
Kar cvrči.
Polna si vode, mi proletarci pa naj jemo.
Živjo, Gyuri.
Kaj voham?
Vključi napo.
Ves blok bo smrdel.
Sem že.
Kako je mali? Se uči?
Upam. V sobi je.
Daj mi to. -Bom jaz.
- Bom pa narezala paradižnik. - Ni treba, bom jaz.
Hočeš vse sam?
Pojdi se preobleč.
- Obesiti moram perilo. - Ni treba.
Pečena jajca mrzla niso dobra.
Živjo, mama.
Kako gre?
Ne vem.
Vsak, ki se veliko uči, se tako počuti, a to je dobro.
Prav.
Ne prideš v posteljo?
Uživam v tišini.
Kaj vidijo v tem mestu?
Oni?
To so vljudni Norvežani, ki so bili v sedemdesetih
hujši od vsake socialistične države.
Kaj mislijo?
Da smo Balkanci.
Komunisti.
Vozimo trabante.
Cenena delovna sila, idioti.
Morda so šele prišli.
Potem še niso videli mesta.
Zavidam jim.
Prišli bodo do konca ulice Mészöly, zavili levo...
Nekaj korakov od trga Gellért
bodo zagledali osvetljeni most svobode.
Vse krasno mesto.
Če nam ne bo kretenski župan zasral še tega.
Ravno sem hotela reči, kako lepo se izražaš.
Toda ti moraš v vse vriniti politiko.
- Nehaj malo. - Če pa gre le za to.
Kmalu bodo padle cele države.
Država ne more pasti.
Na zemlji leži. Država je zemlja.
Noter grem.
Samo da preživimo jutri.
EDEN OD JAKABOVIH PONEDELJKOV
Peti! Oprostite.
V redu je. -Pardon.
Pridi, greva domov.
Dorka.
Čakaj.
Kaj je?
Rekel sem ti, da danes potrebujem avto.-Ja? Kdaj?
Danes imam intervju s Hargitaryjem.
In?
Obljubim se Magisu, da mu odpeljem stvari.
Kdo je to? -Snemalec.
Res potrebujem avto.
Naj izstopimo in gremo na avtobus?
Povedal sem ti.
Ne bom se trudila.
Zate je organizacija španska vas.
Johanna bo zamudila. Teó že zamuja.
Na drugo stran grem.
Naj pokličem taksi? -Ne.
- Kdaj končaš? - Okoli petih.
To ne gre.
Teó ima glasbeno do 16.45.
Johanna pa plavanje do 17. V drugem okrožju.
Pridi, očka bo prišel pote.
Kaj je to? Maščevanje?
Kaj? Po otroka morava.
To bi si moral dati na urnik, g. profesor zgodovine.
Oprosti.
Res sem mislil, da sem ti povedal.
Oprosti, da preklinjam.
Izkaži se. -Dobro.
Kaj delaš tu?
Čistim po navodilu ravnatelja.
Rekel sem ti, da se znebi te krame.
Ne.
Pojutrišnjem pridejo pleskarji.
Saj imamo digitalne zemljevide, računalnike in projektorje.
Kdo še uporablja papirnate? Morje manjka.
Nihče, a so lepi.
Pleskanje ne bo pomagalo.
Zid je vlažen nad oknom.
Briga me, nisem zato tu. Poslušaj.
Klari je noseča. -Res?
- Septembra bo rodila. - Super.
Tudi jaz nisem opazil.
Prevzel boš še druge razrede.
Druge? -Ja.
Jebela.
Odlično. Ena,dve, tri in...
Dobro jutro.
Dobro jutro, profesor.
Dobro jutro, Janka.
Si jo prinesla nazaj?
Ja. Nisem je dokončala, a mi je všeč.
Si naredila zapiske?
Ne, le... Ne.
Škoda.
Rada bi bila z vami.
Kaj? -Rada bi bila z vami.
Ni mi mar za razliko v letih.
19 let naju ne more ločiti.
Ločujejo naju družbene norme
in to ni normalno. To pač vem.
Čutim enako, kot sem pred štirimi leti, ko sem vas prvič videla.
Še do nikogar nisem tako čutila.
Ojoj.
Veš...
Hvala, da si mi povedala. Spoštujem tvoja čustva.
Toda ne gre le za razliko v letih.
Kaj pa? -Zveza je odnos med dvema.
Jaz bi moral biti eden od njiju.
Ženo in dva otroka imam.
Družina smo.
Ne razumite narobe, vsi v šoli vas imajo radi,
a to, da imate družino...
Ni jih bilo na maturantskem plesu, prireditvah...
Kakšno zvezo ima to?
Nekateri mislijo, da ste gej.
Vem, da niste.
Naj mislijo, kar hočejo. To mi ni mar.
Nekateri učitelji mešajo zasebno in poslovno.
Jaz pa ne, in ostajam pri tem.
Dobro, toda...
Vas ne privlačim?
Ne.
Nočem te prizadeti.
Imam te za pametno mladenko.
Nate ne gledam kot na žensko.
Žal mi je.
Razumem.
Prav.
Tu sem, oprostite. -Živjo.
- Nisem našel parkirišča. - Ni panike.
Ta stativ me živcira.
Govorila sva, a vem, da te moram počakati.
Je razburjen?
Ne, a zelo vroče je.
Dober dan.
- Jakab Maár. - Midva sva torej govorila.
Hvala, da ste prišli. -Zamujate.
Oprostite.
Dal vam bom nasvet, ker ste še zelo mladi.
Ko zamujate,
se opravičite in potem predstavite.
- Oprostite, prav imate. - Res sem star,
a neumno je misliti, da moj čas ni dragocen.
Vem, še enkrat se opravičujem. Samo trenutek.
Ja?
Zakaj niste prosili za financiranje? Lahko bi govorili s Frigyesom.
To sem hotel s to dokumentarno serijo.
Zakaj je to pomembno?
- Povedal sem po telefonu. - Zdaj govoriva iz oči v oči.
Razumem.
Učim na gimnaziji Dsida.
Rad bi, da učenci slišijo zgodbo nekoga, ki je bil tam.
- Da se naučijo, kaj je res... - Prav.
Jutri bomo intervjuvali Jánosa Czinkoto.
Jancsija? -Ja.
- Nekoč je obiskal šolo. - Dobro, opravimo.
Smo na trgu Széna.
Pogosto prihajate na kraj, kjer ste se borili proti sovjetskim tankom?
Ne. Že dolgo živim v Gödu.
Če vas zanimajo moji spomini, lahko povem,
da se vsega jasno spominjam.
Ste sodelovali v vstaji 23. oktobra 1956,
ali ste se kasneje pridružili protestom?
Pravo vprašanje je:
"Kdaj v intelektualnem razvoju smo prišli do točke,
ko smo rekli ne?"
- V tem primeru... - Ja. Oprostite, toda...
Potrebno je omeniti
različne faze revolucije in vstaje.
Ni bila organizirana popolnoma zavestno,
toda bila je uspešna,
dokler sovjetske sile niso napadle Madžarske.
Dobro bi bilo, če bi nam predstavili podrobnosti.
Če vas to zanima...
Večerjal sem slivove cmoke.
Spomnim se okusa.
Je bilo to 23.?
24. oktobra
nisem mogel spati,
pa sem se pridružil junakom na trgu Széna.
24.? -Ja.
Zvečer?
Dragi otrok, ja.
Razumem. In potem?
Potem smo zrinili vagon z železniške postaje Déli.
Uporabili smo ga kot barikado. Tudi pri tem sem sodeloval.
Vse to je bilo 24.?
25.! Kako bi lahko bilo 24.?
Streljanje v parlamentu, radio... Ni še bilo strategije.
Oprostite.
Kolikor vem, so bazo na trgu postavili 26.
Res? Si bil tam?
Barikado, oziroma vagon, so tja pripeljali šele 27.
Če si tak strokovnjak za zgodovino, kaj bi rad?
- Samo zaporedje bi rad razumel. - Končala sva.
- Res si pretiraval. - Oprostite.
Prosil si me, naj pridem.
Potem si zamudil.
Zdaj pa pametuješ.
- Nisem hotel, oprostite. - Jebi se.
Opravičujem se.
Sva končala?
Ja.
Očka?
Očka!
Zaboga!
- Se je kaj polilo? - Jasno.
Žal mi je. -Že dobro.
Sranje.
- Dobro je, le voda je. - Daj mi pet minut.
Pusti, da delam pet minut.
Pustimo očka, da dela.
Si napisal nalogo? -Ja.
Dobro.
Nihče drug ni imel težav z njim in...
Mislim, da je to tudi zaradi mojega očeta. Ne vem.
Dobro.
- Je bilo v redu? - Odlično, res.
- Si izključila? - Res sem trapasta.
TOREK: ÁBEL V DIVJINI
Bori je ravno prišel ven, naslednja sem.
Mi ne boš nič povedal?
- Kaj pa naj rečem? - Nekaj, da me zamotiš.
Dobro.
Nove čevlje imam.
Mama jih je kupila pred nekaj dnevi, brez mene.
Kul so. -Grozni so.
Na petah imam žulje.
V njih sem videti kot odvetnik.
Odvetnik?
Se bojiš, da bi te kdo imel za odvetnika?
Ja. Nočem tega.
Biti hočem nepomemben.
Kaj?
To je verz iz rapovske pesmi.
Janka Szabadi.
Srečno.
Ábel Trem.
Ábel!
Hvala.
Dobro jutro.
Kakšna je tema?
Številka... Številka 6.
"Industrijska revolucija v sodobnem času."
Oprostite, toda jaz...
Ne vem.
Si prepričan?
Si prepričan? -Mislim, da.
Bi rad izbral drugo temo?
Ja.
Izvoli,
toda v tem primeru ne moreš dobiti več kot tri.
Prav?
Ábel...
Industrijska revolucija. Saj znaš.
Številka 3.
Julij Cezar.
Dobro. Sedi in se pripravi.
Hvala. -Hvala.
Janka Szabadi.
Moja tema je Doba odkritij.
Nanaša se na obdobje od 15. do 17. stoletja.
Velja prepričanje,
da je Kolumb prvi prišel na otok Hispaniola
12. oktobra 1492, toda Portugalci so že...
Lastniki plantaž na jugu so imeli črnske otroka za igračke.
Odlično si povedala. Odlično.
Kolega, odlična je bila.
Ponosen sem nate, Janka.
Hvala za to.
Ne joči.
Krasno je bilo, res.
Ábel Trem.
Katero temo imaš?
Julij Cezar.
Ne bo šlo?
Bi kozarec vode?
Ábel...
Poglej me.
Samo sprosti se.
Globoko vdihni, pomiri se in začni.
O katerem obdobju govorimo?
Bi morda zemljevid?
Je kaj narobe?
Ábel...
Zakaj nosiš značko z madžarsko zastavo?
Živjo.
Živjo, mama. -Povej.
Dobil sem petico pri zgodovini umetnosti.
Štirico pri madžarščini.
Toda zgodovina...
Ja?
Si naredil?
Ne.
Oprostite, bi sedli?
Ni treba, kar sedi.
Vidim, da si bil na maturi.
Dobro, da še imamo domoljube.
Živjo, oče.
Si že doma.
Ja.
Pojasni, kaj je bilo.
Padel sem. -To vem.
Mama mi je povedala.
- Nisi se mi oglasil. - Njej tudi ne.
Samo... Zadnja je, ki sem jo...
To ni pomembno.
Mi lahko pojasniš, kaj je bilo pri zgodovini?
Govori! Ti je muca snedla jezik?
Padel si na maturi!
Veš, komu se to zgodi?
Najprej sem izvlekel
industrijsko revolucijo.
Dobro, in?
To je ena od tem, ki...
Saj sem vedel, le...
Malo sem se ustrašil in...
Rekel sem, da bi raje drugo temo.
Toda potem lahko dobiš največ trojko.
Sin, nisi pri pravi.
Pravkar si si uničil življenje.
Morda ne bi smel...
Sedeli so pred mano...
Ustrašil sem se, če ne bom nič vedel...
Ne morem verjeti!
Katera je bila druga tema?
Druga industrijska revolucija ali kaj, jebenti? -Ne.
Julij Cezar in...
Julij Cezar in... -In...
Še vprašanja se ne spomniš.
Ali lebdiš tukaj?
Kaže, da ti nisva dovolj pridigala.
Veš, kdo je v tej družini padel na maturi?
Nihče.
Resno. Nihče.
Celo tvoj bebasti bratranec je nekako izdelal.
Kakšna sramota!
Sklepam, da tudi o Juliju Cezarju nisi imel pojma.
Tudi tega nisi vedel?
Tudi tega nisi vedel.
Sem, ampak... -Kaj?
Bi rad postal smetar? Kar izvoli.
Pobiraj smeti, dokler se ne stegneš.
Nisi bil tam, oče. -Ne?
Naredil sem maturo, tako kot vsi v tej družini!
Toda nisi bil tam!
Šest mesecev me ne pusti pri miru.
Od vajinega prepira na roditeljskem sestanku.
Ta zadrti drekač mi ni bil nikoli všeč.
- Kakšna traparija je to? - Ni traparija.
Dobro.
Julij Cezar. Kaj si povedal o njem?
Nič, ker mi je tisti tip težil.
Jakab. Sovraži me. Nas sovraži.
- Na piki me ima. - Aha. Zato nisi naredil.
Padel sem zaradi tega, oče.
Zaradi tega!
Na obrazu mu je pisalo.
"To je sin tistega neumnega volivca Fidesza."
Zaradi značke se mi je posmehoval.
O čem govoriš?
- Na suknjiču sem pustil značko. - Z zastavo?
Nisi bil tam.
Celo vprašal me je, kaj je to.
Kaj te je vprašal?
Vprašal me je,
zakaj nosim značko z zastavo.
Iti moram.
Na izpitu?
Kaj?
- Na izpitu te je vprašal? - Ja.
Kako pozabiš industrijsko revolucijo, hudiča?
Živjo. -Živjo, mama.
Grem. -Počakaj malo. Oče me je klical.
Povedal mi je.
Poglej me.
Poglej me v oči.
Je to res?
Tisto z značko?
Ja. Iti moram.
Živjo.
Živjo. -Živjo.
Živjo. Kje si bil?
Doma. Kje je Janka?
- Tam nekje. - Napila se je.
Si dobro? -Ja, hvala.
Živjo.
Tam leži.
Nesla sem ji vodo.
- Ni je spila, pa ne vem... - Hvala.
Janka.
Kako si? -Dobro.
Janka...
Rad te imam.
Ti je zdaj bolje?
Škoda, da ne greš na faks.
Ja.
Kdaj je naslednji rok?
Pojma nimam.
Nisi niti pogledal?
Neumno je, da nisi nič zinil.
Vem.
Kaj je največja traparija, kar si jih kdaj storila?
Največja? Ne vem.
Máté me je povabil hranit golobe na Margaretin most.
Največja traparija je, da sem se zaljubila v Jakaba.
Gotovo je neumno.
Ne greš?
Ne morem, s sestro grem na festival.
Pa ti?
Kaj misliš?
Največja traparija. Ti si začel s tem.
No...
Ne vem.
Mislim, da je še nisem naredil.
Nisi...
Gor grem.
Zelo utrujena sem.
Lepo, da si me spet pospremil domov.
Pa še kdaj.
Adijo.
Adijo, bebček.
TOREK: JAKABOV MOLK
Jakab! Zaspali smo.
Jebenti!
Zbudita se.
Mam in očka sta zaspala, pohiteti morata.
Teó! Jojó!
Pohitita. Lulat, kakat, zobje.
Jakab, daj mi maslo in salamo.
Pohitel bom, a še nisem odprl oči.
Mi pustiš avto pri šoli?
Ni masla.
Včeraj sem ga kupila. Na srednji polici je.
Tu je. -Veš, kje je.
Lahko? -Kaj? Pustim avto?
Še nisi vstala?
Ojej.
Danes je matura.
Obleko potrebujem.
Kakam. -Oprosti, nisem vedela.
Spet si vlila preveč vode.
Nisi mi odgovorila.
Dobro, pustila ga bom.
Ključ vzemi, nočem hoditi noter.
Je še notri?
Mehur mi bo razneslo.
Lulaj v kad.
Zmigaj se, nimamo časa.
Umij si zobe, zelo pozni smo.
Ob šestih imam sprejem, ne morem priti domov pred sedmo.
Koliko je ura?
Oprostite za zamudo.
Dobro jutro.
Marta.
Oprosti, dobro jutro.
V redu je. -Žal mi je.
Lepo, da si se nam pridružil.
Začnimo.
Se opravičujem.
Lahko začneš.
Govoril bom o blokovski delitvi.
Začel bi pri vzroku. Po l. 1945.
Po koncu 2. sv. vojne je prišlo do dveh blokov.
Evropo so razdelili.
En del je pripadal Sovjetski zvezi, drugi ZDA.
Šlo je za gospodarstvo. Omejiti število Judov...
Judi niso mogli biti člani stranke.
L. 1941 so ukinili pravico do mešanih zakonov.
Misleci so se vprašali, kaj bi bilo dobro za družbo.
Tako je nastal niz političnih ideologij.
Morda je največja liberalizem, ki...
Temelji na svobodi
in enakopravnosti.
Umm...
Med 15. in 19. stoletjem
so v ZDA prepeljali okoli 20 milijonov Afroameričanov.
Pogoji so bili nehumani,
toda lastniki plantaž...
Če potrebuješ več časa, si lahko še pet minut zapisuješ.
Imamo evangeličansko in protestantsko Cerkev,
ki sta se v srednjem veku razvili iz katoliške.
Najprej imamo Luthra.
Bil je Nemec, katoliški menih.
Šel je v Rim, v Vatikan.
Toda tam je izgubil vero
in zato je napisal...
Povej.
Tistega mulca nismo mogli spustiti naprej?
Ne.
- Lahko še spremenim oceno. - Poglej.
Poskušali smo mu pomagati. Vprašali smo, kaj je narobe.
Ni uporabil virov, ničesar.
Kvari nam statistiko.
Adijo.
Hej!
Nisi opazil, da sem prišla domov?
Izključil sem se, oprosti.
Nekaj me zanima. Bi opazil,
če bi se otroka preganjala okoli z nožem?
Če bi na notesnik škropila kri?
Iz tega bi rad nekaj izvlekel.
Hargitay je vse obvestil, naj ne govorijo z mano.
Še eno vprašanje.
Ti je še všeč moja rit?
Si pijana?
- Hočem, da pokličeš Tiborja. - Zakaj?
Ker mi je rekel:
"Dorka, draga, še vedno imaš čvrsto zadnjico."
Je res to rekel?
Dobesedno. Kreten.
Pojdi v kadrovsko.
Kaj? Dobra finta.
Naj pokličem nravstveni oddelek?
In psihologa.
Leto dni je hodil z žensko iz kadrovske.
Z nekom bi morala govoriti.
Ti bi moral, moj ljubi Jakab.
Moral bi poklicati tega drekača in reči:
"Poslušaj, Tibor. Dobil jih boš po buči,
če boš ženi še kdaj rekel kaj primitivnega."
Ojoj.
Res to hočeš?
Malo.
Drugače...
'56.?
Rusi streljajo na male madžarske revolucionarje?
Kako boš zdaj dobil sredstva za to?
Poglej.
Zdaj bodo Dudo. Pridita.
KO GRE GYÖRGYJEV TOREK K VRAGU
Pogodbo že imaš, krasno.
Zaposlim te,
šolam, vsega naučim, ko postane napeto, pa izgineš.
Super. Povej mi, kaj te muči.
Vse.
To so neumnosti.
Svoboda. To je tvoja težava.
Vedel sem, da ne boste razumeli. Veste...
Rad bi napredoval, čutil, da to nekam pelje.
Pa pojdi kam. Ne vem...
Pojdi na Dansko.
Gremo vsi tja. Vsi Madžari na Dansko.
Ko nam bo tam vsega dovolj, bomo spakirali
in šli v Ameriko.
Potem pa na Madagaskar in na Mars!
Ko si pred šestimi leti prišel v mojo pisarno, sem si rekel:
"Ta mulec je predan. Jajca ima."
Vedno potrebujemo nekoga, ki ga bomo sovražili. Migrante, geje, učitelje.
Ali pa Orbána in njegove kompanjone.
Zaljubljen si v Fruszi, zato hočeš na Dansko.
Ne. Ne odhajam zato, pač pa...
Sit sem vsega tega.
Veš, Balázs...
Moj oče je hotel biti arhitekt.
Toda dobil je odpoved.
Ker je bil plemiškega porekla.
Zaradi svoje preteklosti.
Potem je prišlo l. 1956. Lahko bi odšel.
Toda ostal je tu.
Če bi odšel, bi priznal poraz.
Dobil je družino, nas.
Potem je delal po gradbiščih. Z diplomo.
Nosil je malto.
Socializem je gradil z golimi rokami.
Čeprav se še nisi rodil, ga je gradil zate, bebec.
Pozneje je delal pri obnovi mosta svobode.
Resnice ne bomo morda nikoli izvedeli.
Menda je preveč spil in padel.
Umrl je med obnovo mosta svobode.
Od takrat...
Ponosen sem nanj, ker je ostal tukaj.
Ko mi neki hipster omeni Dansko...
Se spomnim svojega očeta.
Je kaj novega?
Dobro, počakala bova.
Adijo.
Razumem.
Razumem, g. Gyuri, ampak...
Istočasno
pa moja mama
rešuje življenja za smešno plačo.
Če bi šla v tujino, ali pa jaz, bi zaslužila trikrat več.
Torej gre za denar. Bi rad povišek?
Ne, odšel bi rad.
Ne bo mi lahko
zapustiti mame.
In? Je prišel ven?
Kako mu je šlo? Povej.
Povej mi že!
Padel je?
Pogovorili se bomo, ko pridem.
Kaj je narobe, jebenti?
Oče?
Si že doma.
Pritisk je idealen.
Lezite, prosim.
Moji čevlji.
Ni se treba sezuti.
Samo odpnite gumbe.
Zvoke slišim.
Pritisk čutim
tukaj nižje,
ne morem dihati.
In vrtoglavica...
Toda zdaj ste dobro?
Ja.
Močan glavobol imam.
Sin je padel.
Ábel?
Pri zgodovini.
Ta profesor zgodovine... Govoril sem vam o njem.
Milo rečeno,
kreten je.
Pravi kreten.
Predava jim o holokavstu od A do Ž.
Gledali so "Saulovega sina" in obiskali "Hišo groze".
Resnično...
Vam nisem nikoli govoril o njem?
V "Hišo groze" so šli na razstavo o holokavstu.
Vse so videli.
Žrtev komunizma pa mu ni uspelo obdelati.
"Teh 40 let ni tako pomembnih."
Pogledali so film iz '60-ih, poslušali neko pankovsko pesem,
to je vse.
Resnično...
Gotovo sem vam povedal o tem tipu.
Na roditeljskem sem se sprl z njim.
- Vedno ima pripombe. - Tisti, ki predava v Dsidi?
Ja. -No...
Misel, da tak...
Gotovo je kakšen mlad liberalec.
Komaj 40 let ima.
Toda to je najpomembnejše.
Moj sin je imel značko z zastavo...
Značko z zastavo?
Ostala je na suknjiču.
Rekel je, da je zato padel.
Gnjavil ga je zaradi tega.
Vem, da Ábel ni odličen učenec, a ni neumen.
Vprašal je celo, kaj mu bo ta značka.
"Kaj mu bo?"
Še sebi bom izmeril pritisk.
Malo bodite tiho, Gyuri.
Bral sem intervju z nekim glasbenikom.
Rekel je: "Rad imam to državo."
Prekleta banda.
Ne smeš več reči domovina.
To je postala sramota.
Vsak dan nas blatijo.
Belgijci.
Nemci, Francozi.
Zmerjajo nas z nacisti,
komunisti, kakor se jim dvigne.
Madžari...
Samo...
Kaj bo zdaj s sinom?
Dober večer.
Ali dober dan.
Ulica Ignáca Töröka 9, prosim.
Hvala lepa.
Na svidenje.
Živjo.
Oprostite, da motim, Erika Hajnal sem.
- Anna Aulich. - Me veseli.
Malo me je sram.
Vaša soseda sem, spodaj živim, in slišala sem...
So zidovi tako tanki?
Ne, okno je bilo odprto.
- Tista odprtina, veste... - Svetilnik.
ERIKA - ČETRTEK
Erika Hajnal sem. Pišem za Madžarske dni.
Morda zveni neobičajno,
toda dobila sem vašo številko od vaše frizerke.
Predvčerajšnjim ste imeli potnika,
ki vam je govoril o maturantu.
O fantu z značko z zastavo? -Ja.
Veste, kdo je bil?
Kdo ste?
Erika Hajnal, delam za Madžarske dni.
Pišete članek o tem? Nočem, da me omenjate.
Seveda ne.
Pišem članek, toda to je zaseben pogovor.
Ni intervju.
Razumem.
Mislim, da mi je to pripovedoval zdravnik.
Pobral sem ga v Újpestu, v ulici Király.
To se je zgodilo sinu njegovega pacienta.
Morda.
Hvala lepa.
Oprostite, da sem vas motila.
V redu je. -Lep dan.
Na svidenje.
Potrebujem podatke o fantu,
ki je nosil značko z zastavo na maturi. Ali veste...
Super, to ste vi.
Madžarski dnevi.
Ja, hvala. Trudimo se.
Članek.
Ponovite njegovo ime?
György Trem. In sin?
Ábel.
Živjo, Sándor!
Vem, da imamo sestanek, a naletela sem na dobro zgodbo in...
Ja.
Halo.
Umm...
Dobra je. Poslušaj, trenutno sem zasedena,
pozneje ti bom razložila, pri odkrivanju kipa.
Spominske plošče, dobro.
Se vidiva ob treh.
Je kdo tu?
Dober dan.
Ne vem, ali sem prišla prav,
morda mi lahko pomagate.
Ali hodi na to šolo Ábel Trem?
Ste s policije?
Ne, ne, nisem. Ne!
Želim napisati članek o maturi.
A tako.
Hvala za zanimanje.
V takih primerih
sprejemamo le pisne prošnje,
ker moramo
zaprositi za dovoljenje osrednjega urada.
Kakšnega urada?
Za šolstvo.
Tu je ravnatelj, njega vprašajte.
- Dober dan. - Dober dan. Izvolite.
To je novinarka.
Rada bi pisala o maturi.
Na žalost ne moremo dajati izjav brez dovoljenja.
Tega nisem vedela.
Vse izjave osebja je treba odobriti.
- Za koga pišete? - Za časopis Madžarski dnevi.
Madžarski dnevi.
- Pisala bi rada o Ábelu Tremu. - Zakaj?
Pišite raje, kako smo obnovili dvorano.
Nosil je značko z zastavo.
Prosim? -Ja.
Kolikor sem razumela, zato ni opravil mature.
Neumnost.
Kot sem rekel, ne morem dati izjave in nisem bil tam, zato...
Saj niste snemali tega? S telefonom? -Ne.
To je zaseben, neuraden pogovor.
Če ga boste hoteli uporabiti, bom moral...
Ne uporabite ga, prav?
- Oprostite, da sem vas nadlegovala. - Hitim.
Hvala, na svidenje.
- Zelo mi je žal. - Hvala. Je, kar je.
Halo? Ábel, tukaj Erika Hajnal.
Delam kot novinarka in zanima me...
Ni pravi čas?
Živjo, Sándor.
Zamudila sem sestanek.
Oprosti.
Če bi hotela lagati, bi rekla, da sem bolna!
Neki učenec je padel na maturi na gimnaziji Jenő Dsida,
ker je nosil značko z zastavo!
Kako, in? To ni dovolj?
Zdaj moramo to objaviti, čas mature je.
Nocoj ali jutri zjutraj.
Halo? G. Maár,
novinarka Erika Hajnal sem. Ni pravi trenutek?
Rada bi objavila članek o maturi iz zgodovine Ábela Trema.
Nočete ali ne morete?
Za Madžarske dni.
Vem, da ne morete dati izjave, toda javnost ima pravico vedeti.
Zaradi značke.
Razumem, žal mi je.
Pozneje pokličem.
Ábel?
Živjo.
Erika sem. Slišala sva se.
Ábel. -Hvala, da si prišel.
Oprosti, da zamujam, grozen dan je.
Nič hudega.
Nisi dolgo čakal? -Ne.
Potem pa dobro.
Mi daš čik? -Izvoli.
Kaj boste? -Živjo.
Jaz bom kavo in kozarec vode.
Tu se ne sme kaditi.
Saj piše. Pepelniki so tam.
- Oprosti, nisem videla. - Ne morem verjeti!
Pojdiva, preden naju premlati.
- Vzemi stvari. - Nisem še naročil.
Najbrž jih to učijo. Tudi pri meni se tako vedejo.
Neverjetno. -Pri tebi?
Iz Cluja sem. -Super.
Ja.
Dobro...
Poglejva.
Snemaš? -Ja, toda...
To ni intervju.
Samo, če te bom hotela citirati.
Da se ne zmotim. -Prav.
Najprej povej kaj o sebi.
Kdo si, s čim se ukvarjaš.
Dobro.
No...
Ime mi je Ábel Trem.
Star sem 18 let.
Letos sem delal maturo, kar pomeni, da bi...
Kako ti je šlo pri drugih predmetih? Razen zgodovine?
Dobro.
Pri madžarščini sem dobil petico.
Super! -Ne, ni prav.
- Petico pri zgodovini umetnosti. - Tudi to je v redu.
Štirico pri madžarščini in trojko pri matematiki.
To je super. Meni matematika ni nikoli ležala.
- Čestitam, to je super. - Hvala.
Torej si nosil značko?
Ja. -Zakaj?
No...
Slučajno je ostala na suknjiču še od 15. marca.
Pozabil sem jo sneti.
Hudo.
Kaj?
Da...
Mojega očeta so enkrat 15. marca udarili v glavo.
Kresnili so ga?
Ja.
Ne spomnim se dobro, bila sem zelo majhna, ko mi je to povedal.
Nisem bila tam.
Toda brala sem, da se je to pogosto dogajalo na Madžarskem.
V socializmu. Grozno, skratka.
Povej mi kaj o tem profesorju.
Zadeva: Nosil je značko z zastavo Za: sandor@magyarnapok.hu
Živjo, Sándor!
V priponki je članek o fantu, ki je na maturi nosil značko.
Komaj čakam odgovor. LP, Erika.
Zakaj kašljaš?
Kaj se je zgodilo?
Molčiš?
Sem zadel v živo?
Ali sem? Povej.
Dobro! -Olajšaj si dušo. Kaj se je zgodilo?
Torej ti je mama že povedala.
Ja, a hočem slišati od tebe.
Ja, začela sem kaditi.
Zakaj?
Vem, da je vprašanje neumno, ampak zakaj?
Zato.
Kaj imaš od tega?
To uničuje glas, kožo, pljuča...
Imunski sistem. Naj nadaljujem?
Ne bom večno kadila, toda trenutno...
Samo malo, kliče moj...
Tišje bom dala.
Halo? Živjo.
Živjo, Erika! -Živjo, Sándor. In?
Članek je odličen, čestitam!
Res? Ti je všeč?
Jutri bo na prvi strani.
Glavna zgodba.
To je odlično.
Je dober ali kaj manjka?
Malo ga je treba obdelati.
Potrebujem naslov in...
Malo ga je treba urediti.
Na splošno pa je dober.
Če moram kaj storiti, bom...
Jaz bom, tu ga imam.
Kar pojdi spat.
Res? -V redu bo.
Dobro, adijo.
- Jutri se vidiva. - Hvala lepa.
Jutri zjutraj. Lahko noč.
Lahko noč.
Adijo.
Sem prav slišal?
Sem?
Ja.
Čestitam, hči.
A to ne pomeni, da lahko kadiš.
Dobro, dobro. -Čestitam!
Hvala!
PETEK
Živjo, Erika.
Poslušaj...
Tukaj Ábel. -Živjo, Ábel.
Poslušaj...
- Videl sem članek in... - Je kaj zatipkanih?
- Ne, ne, ne, samo... - Ja...
Naslov je oster.
Urednikova zamisel.
Urednikova?
Ja, nisem mogla... Ja.
Se ne more spremeniti? -Ne.
On ga določa, nič nas ne sprašuje.
Dijak iz Budimpešte padel na maturi iz zgodovine
zaradi značke z zastavo, pišejo Madžarski dnevi.
Dijak gimnazije Jenő Dsida
je delal maturo z značko z zastavo na suknjiču.
Učitelj ga je vprašal zanjo,
izpitna komisija pa ga je vrgla.
Obrnil se je na časopis.
Za zdaj ne šola ne učitelj nista dala izjave.
Kako se je lahko to zgodilo, Jakab?
Smeješ se, jebenti? Nehaj!
Pojma nimaš!
Jaz moram govoriti z očetom tega mulca.
Jaz. Jaz bom dobival sporočila od...
Veš, od kod bom dobival sporočila? Seveda veš.
Ko te bodo odpustili, se ne boš smejal.
Ne bo se ti zdelo zabavno. Takrat se ne boš smejal.
Ne bo smešno, ne?
- Ljubi bog, Marci! - Ne kliči me Marci!
Nehaj s tem, jebenti!
Mulec je pozabil sneti značko.
To ni bilo politično niti desničarsko sporočilo.
Piše v članku.
Moramo dati izjavo. -O čem?
Izjavo o...
Pojma nimam. Morda se uradno opraviči.
Anikó! Anikó! Vaja zbora?
Vaja junija? Za september?
Anikó! Anikó! Daj!
Ne morem verjeti.
Márta!
Tam si bila. Povej, kaj se je zgodilo.
Ja, ja... No...
Čutim vašo energijo, g. ravnatelj.
Napada me. Čutim to.
Vem, da je položaj zapleten.
A dejstvo je...
Učenec je nosil značko.
In učenec...
Res...
Molčal je.
Uničil nas bo.
Jaz pa sem hotel
novo mizarsko delavnico.
Kolesarnico.
Izlet v Kaiserslautern.
Najbrž nisem normalen.
Jutri ne bo nikomur mar za to.
Kaj mislite o znački na maturi?
Žalosti me, če se naše nacionalno obeležje omalovažuje.
Rad javno poudarjam,
da sem Madžar.
15. marca se spominjamo madžarske revolucije 1848.
Strašno je zaradi tega nekoga kaznovati.
Kot da bi mu strgali križ z vratu.
Potem ko so se tako vedli do njega...
Zanima me, ali jih bo tožil.
Lahko bi jih. Moral bi jih.
Čutim narodno enotnost.
Tega nočem in ne morem skrivati.
To zame pomeni ta značka.
Gre za našo domovino in narod.
Idealno bi bilo, da se politika ne bi vmešavala v izobraževanje,
a to je očitno neizbežno.
Niso vsi učitelji dobri.
Mladino moramo učiti domoljubja.
In vere.
Patriotizem je ključen za razumevanje porekla.
Našo narodno značko,
ironično, ravno druga stran tepta po blatu.
Zaradi značke še nismo pravi Madžari ali domoljubi.
Nosila sem jo v šoli, a ne več.
Nadenem si jo 15. marca s ponosom.
Drugače je ne nosim, ker je domoljubje nekje v nas.
SOBOTA
Sedimo v senco, Gyuri.
Tam je.
Kje? -Tam.
Toda vse je v senci.
Bi sonce ali senco?
Prišla sem uživat na plažo. Če bo sonce, se bom sončila,
a potrebujem senco.
Sonce ali senca, ni tako zapleteno.
Preverila sem. Od 11.25 bo sonce.
Dobro, sonce bo ob 11.25.
- Morali bi vzeti sončnik... - Kilometre od klinčevega bazena smo!
- Dobro, pa tu. - Ne razburjaj se, draga.
Plaval sem in razmišljal o tem, kar mi je rekel ravnatelj
V primeru posebnih okoliščin, kot je bolezen...
Nehaj, Gyuri!
Matura se lahko ponovi.
Sploh ne posluša.
Zakaj? Kaj dela?
Mrtve pikapolonice išče.
Niso mrtve, le pretvarjajo se.
Obrambni mehanizem.
Oprostite...
Živjo.
Nočem motiti.
Rad bi le rekel,
da držimo z vami.
Oprostite, se poznamo?
Sem oče Gáborja Maklárya iz gimnazije.
Ábel ga pozna iz šole.
Gábor Makláry...
Pokrij si ušesa.
Hotel sem vam samo reči...
Naj odjebejo od tod!
Madžari smo, ne?
Kaj je narobe s tem?
Na svidenje.
Halo?
Ja, jaz sem.
Ja?
Prosim? Oprostite, ne slišim. Kakšen urad?
Res?
No...
Ja, ja.
Hvala lepa.
Neverjetno. Nimam besed.
Ja, imam diplomo.
Ja.
Odlično!
Hvala lepa.
Živjo, Janka.
Živjo.
Kako je bilo na festivalu?
Ábel, kaj se dogaja?
Kaj?
Kaj si domišljaš?
Kako to misliš?
Veš, kaj si storil?
Kakšno sranje je to, da te je Jakab zajebaval, ker nisi nič zinil?
Kaj?
Vse piše tukaj, jebenti.
Fant iz Budimpešte padel na maturi iz zgodovine zaradi značke z zastavo.
Kaj, madona?
- Zajebaval me je. - Zaradi te značke?
Tudi.
Od kod ti to sranje?
Jakab ti je hotel pomagati, ker je videl, da si kreten.
Oprosti, toda to je resnica. Nisi se učil.
Delaj, kar hočeš, briga me, a kaj ti je on storil?
Nič! Majhna otroka ima, zdaj pa ga bodo zaradi tebe odpustili?
Kako moreš? -Ta kreten je ves čas udrihal po mojem očetu.
Kako? -Rekel mu je neumni pristaš Fidesza.
Ciničen je bil. -Kaj je rekel?
Govoril je za mojim hrbtom.
V obraz se mi ni upal, a slišal sem.
Kaj je rekel? Da so vsi volivci Fidesza kreteni?
Jebenti. Ne igraj svetnice.
- Vem, kaj misliš o mojem očetu. - Zakaj je važno, kaj mislim?
Ni važno, kaj mislim. Zanima me,
- zakaj moraš uničiti ubogega... - Zaljubljena si v Jakaba, jebenti!
Celo v sanjah trepetaš,
ker misliš na tega bradatega drekača.
- Kaj pa to tebe briga! - Kako to misliš?
- Misliš, da nimam nič s tem? - Nimaš.
- Pri srcu si mi. On ima 40 let! - Nimam ti kaj biti pri srcu!
Zakaj ne?
Nočem imeti opravka s takim človekom. -Pa ja.
- Pogosto sem poskrbel zate. - Briga me!
Če me ne bi bilo, bi te kdo posilil.
Raje to, kot da je moj prijatelj podli drekač.
Resno?
Popolnoma.
Če ne poveš resnice, te ne poznam več.
Živjo.
Otroka? -Spita.
Kako to?
Utrujena sta bila.
Kje ste bili?
Veš, kje?
Verjetno na igrišču.
Zakaj mi nisi povedal, da je tisti fant padel na maturi?
Kdo? Ábel Trem?
Daj no. Nikoli me ne sprašuješ o službi. -Kaj?
Nisem tako mislil. Ne govorim o službi.
Toda ja, dogaja se.
Nekateri padejo. V 11 letih morda dva.
Sedi že.
Nočeš iti?
Ko se zbudita. Vse sem že spakirala.
Mokro majico imam.
In?
Res ni nič zinil?
Ne morem verjeti, da me tudi ti zajebavaš s tem.
Kdo te zajebava?
Nihče. Moje življenje je super.
Odpustili me bodo.
Elemér Hargitay me hoče uničiti. Torej ne, nihče me ne zajebava.
Kdo sploh potrebuje mojih 188.000 forintov plače?
Znašli se bomo. -Pa ja.
Mária nama bo pomagala. Ali moja mama. -Ne, ne, ne!
Nihče nam ne bo pomagal. Tega ne bom prenašal.
Koliko resnice je v članku?
Koliko? Toliko kot v državnih medijih,
na vladnih tiskovkah in v Orbánovih govorih!
Zakaj si ga vprašal za značko?
Zakaj? Če bi nosil kapo, bi ga vprašal isto.
Ne bi ga le, če bi bili v sinagogi,
ali če bi padal sneg. Pravico bi imel vprašati,
- kakšno jebeno vreme je to. - Ne kriči, zbudil boš otroka.
Nisam ga provociral. Vprašaš, če kaj ni jasno,
ali pa je nenavadno.
Toda ni šans, da bi tvoje vprašanje lahko koga užalilo.
Kaj hočeš reči?
Da imaš gromozanski ego!
Dobro.
Želim živeti v svetu, kjer lahko postaviš tako vprašanje,
pa nikogar ne užališ.
A ne živimo v takem svetu!
To je tvoj notranji svet. Zaprti svet.
Nihče nima vstopa.
Niti mi.
Veš, kako ponižujoče je to?
Veš?
11 let!
Toliko učencev sem imel v 11 letih.
Moj razred! Moji otroci!
Zdaj me imajo vsi za drekača.
Vretence...
Igrišče.
Kaj? -Bili smo na igrišču Vretence.
V Vérmezu?
Blizu sem tekel.
Vem. Videla sem te.
Videla si me? Zakaj me nisi poklicala?
Imel sem telefon.
Ne vem.
Samo sedela sem tam.
Videla sem te teči.
Nisi bil daleč.
Tako kot zdaj.
Tu sem.
Ne, nisi.
Samo sprašuješ.
Vsa vprašanja bolijo, ker pomenijo, da nisi tu.
"Otroka?
Spita?
Zakaj sta utrujena?
Nočeš iti?
Je kaj hrane?
Kje je maslo?"
Ne veš, kateri otrok hodi v glasbeno šolo, kateri na plavanje.
Ker ne vidiš dlje od svojega sovraštva in jeze.
Ja, morda je fanta tvoje vprašanje užalilo.
Dober večer. Ábela iščem.
Dober večer. Ni ga še.
- Dober večer, gospod. - Dober večer.
Ábela išče.
Ni edini.
Dober večer. Ste ga klicali?
Nimam številke. Tajnica mi je dala vaš naslov.
Samo govoril bi z njim.
Trenutek, pogledala bom.
06 30 294 22 17.
Včasih še svoje številke ne vem. Vse te PIN-številke...
Nekoč sem znal vse na pamet.
Enako je z datumi.
Oprostite, nisem poslušal.
Vstopite.
Nočem motiti. -Vstopite.
Ábela lahko pokličete iz njegove sobe.
Bi kaj spili? -Ne, hvala.
Ne javlja se.
Vstopite.
- Nočem motiti, pozno je. - Sedite in ga počakajte.
- Vsak čas bo tu. - Ne odganjam vas.
Vzemite zavitek, domač je.
Sezul se bom. -Nikar.
Ne! Danes sem hotel počistiti, a nisem utegnil.
Vse je umazano.
Kaj? Reci še, da živimo v svinjaku.
Jucika! Počistil sem pred tremi dnevi.
Povejte.
Kaj mislite, kdo čisti stanovanje?
Ni treba odgovoriti, očitno je.
Lepo stanovanje imate.
Veliko slik.
Podedovali smo jih.
No...
Veliko jih ne prenesem.
Toda ker so dediščina...
Kot tista tam.
Pa meni pravi, da sramotim družino.
Po določenem času jih ne opazite več.
Običajno gledamo predmete, ki jih imamo v višini oči.
Enako je s hišami. Gledamo le to, kar je v višini oči.
Res ne bi nič spili?
Morda kavo.
Takoj.
Res je pozno, toda...
Ábel bo delal izpit.
Maturo? -Ja.
Mislite ponovno? -Ne, ne.
Urad za šolstvo je odločil, da gre za posebne okoliščine.
Ponovno bo opravljal izpit.
Ukazali so, naj bo odprt. Vedno je,
a nikoli nihče ne pride.
Ne morem verjeti.
Pravkar me je klical ravnatelj.
Ravnatelj, jasno.
Veseli naju, da gre lahko Ábel na fakulteto.
Dandanes napredovati brez...
Ali se v tej državi res lahko z vsem izmažeš?
Resno sprašujem, g. Trem.
Ali se v tej državi res lahko z vsem izmažeš?
Lahko počakate zunaj, če želite.
To je tako krivično.
Veste, da je.
Kar se je zgodilo na maturi, je bilo krivično.
Naj vsi ponovno opravljajo maturo. To bi bilo pošteno.
Nočete, da bi Ábel študiral?
Predaval sem mu. Vem, kaj ve.
Spraševal sem ga, pisal je izpite.
Torej je padel, ker ste mu vi predavali?
Ne. Padel je, ker sem videl tisto značko
in rekel, da tu potegnem črto.
- Ne nakladajte. - Ali pa sem slab učitelj.
- Opravljal bo maturo in pika. - Nakladam...
Nakladam.
- Vam ni povedal? - Česa?
Kako sem sovražno gledal značko ali kar so pač pisali.
Ja, povedal je. -Ja?
Veste, kako sem jo gledal? Enako kot vseh 11 let.
- Zakaj mislite, da bode v oči? - Je to nujno?
Je? -Ja.
Berem časopise, ki jih imate za neodvisne.
Dvigujejo mi pritisk. -V nasprotju z vašo propagando, ki...
Za vas to niso novice, vem.
Bolj so podobne satiri.
Ampak...
Glede nečesa se strinjava.
Zmotila vas je značka na Ábelovem suknjiču, ne?
Pustil jo je tam.
Minilo je skoraj
dvajset let.
Ja.
- Ko sem imel 18 let, je vaš premier... - Tudi vaš je, hočeš nočeš.
Moj ni. -Dobro, prav imate.
Prav imate, ni vaš. Vzemite si Ferenca Gyurcsányja!
- In druge tepce. - Lahko dokončam?
- To bi bilo dobro. - Oprostite, lahko dokončam?
Med temi demokratičnimi volitvami
so vaš premier in Fideszovi volivci
nosili značko z zastavo.
To vas muči! Vi je očitno niste.
Ne, nosim jo le 15. marca.
Veličastno. Kaj hočete od mene?
Ne moti me, da jo ljudje nosijo, a nekaj vam povem.
Nihče ni te države tako hitro prisilil na kolena.
Kaj bi bilo, če bi jo vi nosili? Predstavljajmo si to.
Kaj bi bilo? Niste volivec Fidesza, dobro.
Recimo, da so volitve in si nadenete značko.
Kaj razmišljate, ko jo vidite?
Želite, da odgovorim?
Povejte, kaj res mislite.
Zakaj?
- Mislite, da lažem? - Nisem tako mislil.
Kaj pa ste mislili?
- Izkrivljate moje besede. - Ne. -Pač.
Le nakladati znate.
- Nakladamo, kadar se dogaja krivica. - Ja, domovina kolegov.
- Ne omenjajte je. - Zakaj? Povsod je enako.
En klic in zadeva je urejena.
Mislite, da sem koga klical?
Vem, da ste stalno klicali Marcija!
Ravnatelja? -Ja.
Enkrat, ja. Zakaj vam to razlagam?
Veste, kaj. Res sem klical okoli.
Poklical sem Viktorja Orbána osebno!
"Viktor, moj sin je padel zgodovino. Kaj zdaj?"
Verjamem, da ste ga klicali.
Na neki način.
Sem imel priložnost povedati svojo plat?
Veste, da jaz ne morem klicati novinarjev?
Značka...
Ábel, veliki domoljub.
- Mislite, da moj sin ni domoljub? - Zakaj? Kaj je domoljub? Za vas?
Ponosen sem na svojo domovino in na svojo družino.
Na kaj ste ponosni vi?
Ta večna paranoja!
Vaš sin je leta prepisoval od sošolke.
Tako? Potem pa...
Ste krivi vi! Če bi to opazili in mu dali nezadostno...
Dobesedno je prepisoval.
Dobro, padel je. Dve razlagi sta.
Ali je preneumen za zgodovino ali pa ste ga vzeli na piko,
ker sem vas na roditeljskem sestanku oštel.
- Na roditeljskem sestanku? - Ja.
Od takrat mislite, da sem nekakšen grozen antisemit.
- Tega nisem nikoli rekel. - Orbánu pravite diktator!
Sem to rekel pri pouku?
Vse, ki ne razmišljajo kot vi, imate za fašiste.
Komu sem rekel fašist?
Kako lahko živite s toliko sovraštva? -Za vero gre.
Kako zjutraj vstanete in dihate s toliko sovraštva?
- ...toda tako daleč ste... - Kako živite v takem sovraštvu?
- Ne zapiraj oken. - Zakaj on še nima raka?
- Lahko nehata? - Kaj se dogaja?
Zapirati moram okna, ker se ta liberalni bebec dere name?
- To je moj dom! - Pojdite raje.
Sem kaj spregledal?
Ponosen sem na poštenost.
- Vi pa se vprašajte... - Poznam te govore.
O ničemer ne dvomite, le po starih ranah kopljete.
V vas je le sovraštvo.
V vas pa ne?
Kdaj ste sprejeli, da Ábel nosi značko?
- Tam je ostala slučajno. - Ni važno.
Ni važno, dobro.
Kje sem imel pamet? Govoriti z Orbánovcem.
Pa vprašajte Sorosa, za koga naj naslednjič glasujete.
Poklical ga bom. Imate številko?
Dve vrsti ljudi sta, domoljubi in izdajalci.
Pozabili ste tretjo, kretene.
Tako je! Kretene!
Eden pravkar odhaja.
Ábel?
Kje si bil?
Z mamo naju je skrbelo.
Nisi se oglasil.
Danes je klical ravnatelj.
Lahko spet delaš izpit.
Kako to?
To so posebne okoliščine.
Ponovno lahko opravljaš izpit iz zgodovine.
Kdaj?
Pojutrišnjem. V torek.
Vzemi zapiske in se nauči vse o industrijski revoluciji.
Dobiti moraš petico.
Ne smeš dobiti slabe ocene
po vsej tej drami. Izpit bo odprt za novinarje.
Toda oče...
Kaj?
Ne morem.
Kaj?
Ne morem tega.
Zakaj ne?
Vse si prebral.
- Z mamo ti bova pomagala. - Ne morem, oče!
Ne govori mi, da ne moreš. Moraš!
- Nič ne vem. - Brez histerije.
Vzemi zapiske in se začni učiti.
Ali ne razumeš?
Ne razumeš?
Nič ne vem!
Poskušal sem, res...
Bral in ponavljal, vse predelal, toda...
Ne bom naredil. Nič ne vem.
Tudi zadnjič nisem.
Si lagal?
Samo...
Nič si ne morem zapomniti.
Nič mi ne gre v frdamano glavo.
Drugi si lahko. -Jaz pa ne.
Ne gre na eno uho noter, na drugo ven. Nič si ne zapomnim.
Ne vem niti, kaj je to. Resnično.
- Kakšno sranje je to? - Dobro, Ábel. Nehaj.
Ali ne razumeš?
Neumen kreten sem.
Nič ne vem.
Nič ne ostane v moji neumni glavi.
Ne vem, kaj naj delam s to neumno glavo!
Moja neumna glava! Nič ne gre vanjo.
Neumen sem. Neumen kreten!
Neumen sem. Nič si ne zapomnim.
Ničesar! -Nehaj, prosim.
Moja klinčeva glava...
Nehaj, sin. Nehaj.
Navadna ničla sem.
V NEDELJO SE NI NIČ ZGODILO
Dobro jutro! Želim dve stvari! Natančnost in spretnost.
PONEDELJEK
V izjavo za naslednji teden moramo dodati finese.
Knjige, filmi, razstave.
Prejšnji teden smo objavili članek
o premierjevih petih najljubših filmih. Bralce je navdušil.
Nekaj takega potrebujemo. Robi?
Pišeš govor za naslednji teden? Zakaj zdaj?
Poslušajte.
Eno pomembno stvar hočem.
Da delamo kot odlična ekipa.
Nočem dolgočasnih knjižnih moljev za tipkovnico. Ekipa!
To je Erika Hajnal, najnovejša članica ekipe.
Gotovo ste prebrali njen članek o znački.
Tisti, ki ga niso, so odpuščeni.
Zaploskajmo ji.
Erika je iz Transilvanije, če hočete žganje ali dimljeno slanino,
bodite dobri do nje. Hvala vam in na delo.
Samo nekaj.
Nimamo pravil oblačenja,
toda ta oprava je bolj prikladna za tek po Margaretinem otoku.
Ni ti treba teči. Nihče te ne preganja.
Veter zavija v daljavi, tabor spi.
Tabor spi, le ogenj gori.
Pripravi tabornik ta ogenj,
kdove, kdaj bomo videli takšen prizor.
Cerkveni zvonovi zvonijo bim-bam-bom,
cerkveni zvonovi zvonijo bim-bam-bom.
TOREK
Dobro jutro, profesor.
Dobro jutro.
Žal mi je.
Prosim!
Pomaknite se naprej.
Pomaknite se!
To je izpit za maturo!
Dame in gospodje, naredite prostor.
Pomaknite se malo.
Gospod, premaknite se.
Premaknite malo kamero.
Premaknite se.
Gospa, malo naprej.
Hvala! Hvala!
Ábel.
Dobro jutro. -Dobro jutro.
Izvleci temo, prosim.
Povej nam številko.
Sedem.
Po svojem znanju in virih
pojasni vzroke in potek mongolskih osvajanj.
Lepa tema.
Ábel, sedi. Imaš 30 minut za pripravo.
26. AVGUST
Opla.
Kaj se pa greste?
Marš iz mojega bazena!
Prasci!
Neverjetno!
Izginimo.
Hitro gor!
Splezaj gor.
Hitro!
Sem, na jezero!
Gremo!
RAZLAGA ZA VSE
Za očeta
MEDIATRANSLATIONS