‫קדימה, בנות. למקומות.‬ ‫אחת, שתיים, שלוש, ו…‬
‫- מבוסס על סיפור אמיתי -‬
‫אלפונסו, לא.‬ ‫-היית באיטליה ואת חושבת שפסטה היא איטלקית.‬
‫אבל כתוב "מתכון יווני".‬ ‫-זוכרת שהיינו בסופיה?‬
‫אתה מעצבן, אלפונסו.‬ ‫-כמובן.‬
‫כתוב "מתכון יווני".‬ ‫-טוב.‬
‫לילה טוב.‬
‫מה "לילה טוב"?‬ ‫-מה? לא, גברתי.‬
‫קודם תתקלחי, את רטובה לגמרי.‬
‫היי.‬ ‫-אולי אתקלח מחר?‬
‫אגב, לא צילמנו אף תמונה.‬ ‫-אסונטה.‬
‫צ'ארו, תביאי את הטלפון שלך,‬ ‫שלי מיושן. בואי נצלם תמונה,‬
‫כדי לזכור את הערב הזה…‬ ‫-אבל אני נראית נורא עכשיו.‬
‫את הערב הזה והמופע הנפלא.‬ ‫-אני עייפה.‬
‫רגע אחד, איפה…?‬ ‫-כאן.‬
‫לא, את לא נראית נורא. את יפהפייה. אבל…‬ ‫-תראי.‬
‫איזו מתוקה. אסונטה, בבקשה.‬ ‫-אסונטה, תשבי יפה, קדימה.‬
‫רק תמונה אחת. קדימה.‬
‫למה את כועסת?‬ ‫-איזו ליצנית, תראי אותה.‬
‫אל תהיי חצופה.‬ ‫-היא באמת חצופה.‬
‫מבקשים ממנה תמונה אחת ותראי מה היא עושה.‬
‫אני רוצה לישון.‬
‫באמת?‬ ‫-אני עייפה.‬
‫באמת?‬ ‫-אני יכולה ללכת?‬
‫רגע, אסונטה.‬ ‫-רגע.‬
‫- אסונטה -‬
‫לפני שנתחיל אציין דבר מה לפרוטוקול,‬
‫זה עניין בעל חשיבות רבה.‬
‫נודע לנו שמספר עדויות‬
‫נגבו בנוכחותך, כבודו,‬
‫וזה לא מובן לנו.‬ ‫כולל העדות של לאורה פרייטו שנוכחת כאן,‬
‫ושל אימה, גברת איגלסיאס.‬
‫כן, פעלנו עפ"י הנוהל המקובל.‬
‫אנו מאמינים שהנוהל המקובל‬
‫חייב להתבצע בהתאם לחוק ההליך הפלילי.‬
‫וחקירה במשרד שלך, כבודו,‬
‫בוא נגיד שאי אפשר להחשיב אותה‬
‫בתור הליך קדם משפטי חוקי, במקרה הזה.‬
‫אם לא נודע לכם על כך, סימן שלא הייתה סיבה‬
‫שעורכי הדין יפגשו עם העדות האלו מלכתחילה.‬
‫וגם אין סיבה שהשופט החוקר יעשה זאת.‬
‫אם היינו מקבלים את תיעוד החקירה,‬
‫אם במסמך כתוב או בהקלטה…‬
‫את כאן היום, או לא?‬ ‫-היום כן, וצריכה להיות שקיפות.‬
‫רק הבוקר גיליתי על ההצהרה של העדה הזו,‬
‫וזו הפרה בוטה של הזכות של מרשתי‬ ‫לקבל הגנה משפטית הוגנת.‬
‫אבל הבעיה היא, כבודו…‬
‫לא רק שהמנהג הזה חזר על עצמו,‬
‫אלא שגילינו עליו במקרה‬ ‫באמצעות כלי התקשורת.‬
‫שוב, באמצעות כלי התקשורת.‬ ‫ומבחינתי, למען האמת, זה דבר פשוט…‬
‫פשוט בלתי נסבל.‬ ‫-את מאשימה אותי במשהו?‬
‫לא, ממש לא. אם חשבת שזה אישום…‬
‫כנראה שלא הבנתי נכון.‬
‫בבקשה, תפסיק להפריע לי כשאני מדברת.‬
‫אני רק אומרת‬ ‫שתמיד כיבדתי את החלטותיך, כבודו.‬
‫כשהתנגדתי להן, עשיתי זאת בשיטה המקובלת‬
‫ובדרך נאותה.‬
‫לא פניתי לתקשורת‬
‫ולא דיברתי מחוץ להליכים אלו,‬
‫על דעתי לגבי מה שקורה בחדר הזה.‬
‫דבריי נאמרים בצורה רשמית, לפרוטוקול ובכתב.‬
‫כן, אישה. כן.‬
‫עוד משהו?‬ ‫-לא, כבודו.‬
‫שנתחיל?‬
‫כן.‬
‫שלום, לאורה.‬
‫מצטער.‬
‫אני מניח שלאחר מה ששמעת,‬ ‫את יודעת למה את כאן. נכון?‬
‫בסדר גמור.‬
‫הילדה יצאה מכאן,‬
‫מחנות ספורט ברחוב הגנרל פרדיניאס‬
‫וראתה את אלפונסו ואת אסונטה בצומת הזה.‬
‫מה הם עשו שם?‬ ‫-נסעו ללה אלמדה, מי יודע? אם הם פנו לשם…‬
‫היו רואים אותם במצלמות האלו.‬ ‫-אם זו המדרכה,‬
‫המצלמה היחידה היא בבנק סבארל.‬ ‫-בוא נראה.‬
‫הנה רוסריו בדרך לחניון,‬ ‫לפני שאספה את הילדה.‬
‫תריץ קדימה.‬
‫לא רואים אותם כאן.‬
‫כאן.‬ ‫-למה?‬
‫מה קרה? אתה משלם על הצפייה, או מה?‬
‫תריץ את זה.‬
‫תעצור. תחזור לאחור.‬
‫זה היה ב-18:24.‬
‫היי, מה קורה?‬
‫מה?‬ ‫-לא התקשרת אליי.‬
‫אני?‬ ‫-כן.‬
‫איזה בוקר היה לי.‬
‫הראש שלי מתפוצץ,‬ ‫מקווה שיש לכם חדשות טובות.‬
‫את זו שאיחרה.‬
‫הנה זה.‬
‫זו לאורה פרייטו.‬
‫העדה ש…‬
‫שראתה את אלפונסו עם הילדה ב-21 בספטמבר.‬
‫כפי שאתה רואה, היא עם החבר שלה‬ ‫ומחזיקה בשקית של חנות הספורט.‬
‫זה מעיד על אמינות העדויות שלה ושל אימה.‬
‫היא ראתה את "ארבע עיניים"‬ ‫ואת הילדה ביום הרצח.‬
‫כן.‬ ‫-בדיוק.‬
‫התאריך מתאים.‬
‫אבל בדקנו את השעה‬ ‫בסרטונים ממצלמות אחרות, ו…‬
‫יתכן שיש בעיה. תראה.‬
‫המצלמה הזו במרחק הליכה של 30 שניות‬
‫מהצומת שבו לאורה פרייטו‬ ‫ראתה את אלפונסו בסטרה עם הילדה.‬
‫השעה היא 18:24, טוב?‬
‫תסתכל כאן.‬ ‫-השעה 18:21.‬
‫תחנת הדלק שממנה נראו רוסריו והילדה.‬
‫רק שלוש דקות לפני כן.‬
‫המרחק בין שני המקומות‬ ‫הוא לפחות חמש דקות הליכה.‬
‫אם בהגנה ירצו להשתמש במצלמה הזו…‬
‫הם יטענו שעל פי המצלמה הזו,‬ ‫לא יתכן שלאורה ראתה את אלפונסו עם אסונטה.‬
‫ואז תהיה לנו בעיה.‬ ‫-לא.‬
‫תהיה לנו מסגרת זמנים שפתוחה לפרשנות.‬
‫מה קרה בין שתי הנקודות?‬
‫הסרטון הזה הוא חלק מהחקירה.‬
‫אם הם ימצאו אותו‬
‫ויחשבו שזה עשוי לעזור, הם רשאים להשתמש בו.‬
‫אם הם ימצאו אותו.‬
‫לואיס, אם לא אוכל להוכיח‬ ‫את המעורבות של אלפונסו‬
‫אז נדפקתי.‬
‫התביעה עלולה לקרוס.‬
‫איך רוסריו עשתה את זה לבד?‬
‫היא לא מסוגלת אפילו להרים גופה‬ ‫ולסחוב אותה מחדר השינה או מהמכונית.‬
‫אל תפספס את היער מרוב עצים, פדרו.‬
‫עם הסרטונים ובלעדיהם,‬ ‫יש ראיות מכריעות נגד בסטרה.‬
‫להזכיר לך שהילדה ישנה אצלו,‬ ‫בכל פעם שסבלה מסחרחורת בכיתה?‬
‫שמעת את העדה הצעירה.‬
‫אין לי ספק שהמושבעים יאמינו לה.‬ ‫-בסדר גמור.‬
‫אתה בטוח.‬
‫אבל אני זה שיעמוד מול המושבעים במשפט.‬
‫למי תאמין? לצעירה, או לאלפונסו בסטרה?‬
‫לואיס.‬
‫לא כולם יודעים את מה שאנו יודעים עליו.‬
‫אבא.‬
‫למה אתה ער בשעה כזו?‬
‫ארטיישו מפליגה ב-2:00.‬
‫הקפטן לא מחכה לאף אחד.‬ ‫-כן.‬
‫ארטיישו מפליגה ב-2:00.‬ ‫הקפטן לא מחכה לאף אחד, בני.‬
‫אתה פשוט לא מבין.‬
‫אני יודע שמאוחר, סליחה.‬ ‫שלחתי לך משהו במייל.‬
‫תתפוס שכל, בני.‬ ‫-אבא.‬
‫אתה אף פעם לא מקשיב לי.‬ ‫אתה תמיד עושה מה שבא לך.‬
‫לא רצית עזרה בשביל הספר שלך על הפרשה?‬
‫הוא לא מחכה לאף אחד.‬
‫אולי ניפגש לקפה מחר בבוקר?‬
‫כאילו שאני לא קיים.‬
‫כן. תמיד אותו הדבר.‬
‫אבא.‬ ‫-ארטיישו מפליגה ב-2:00.‬
‫אבא.‬ ‫-והקפטן לא מחכה לאף אחד.‬
‫כן. אל תדאג, לא נפספס את הספינה.‬
‫קדימה, בוא למיטה.‬
‫אתה רואה?‬
‫הוא לא מחכה לאף אחד.‬ ‫-לא. בוא נלך.‬
‫אמנים לא אוהבים לקום מוקדם, מה?‬
‫מצטערת. סיימנו לשדר מאוחר בלילה,‬
‫ונאלצתי לנצור את לשוני בשידור.‬
‫זו ההחלטה שלך.‬
‫מאיפה התמונות ששלחת לי?‬
‫הן נמצאו בטלפונים של ההורים.‬
‫את יודעת מה הפתולוג אמר?‬
‫"הילדה הייתה מסוממת לגמרי."‬
‫למה שההורים יסממו את בתם?‬
‫בחיפוש הראשון בחדר של אלפונסו‬
‫מצאנו זוג מכנסיים קצרים על המיטה.‬
‫אתה צריך לראות מה הולך בבית שלי.‬
‫כשבדקנו אותם עם פנס פורנזי‬
‫התגלו כתמים.‬
‫טוב, הבדידות היא קשה.‬
‫אבל אלו רק המכנסיים שלו, לא?‬ ‫-והגרביונים של הילדה שהיו על השידה שלו,‬
‫גם הם שלו?‬
‫והכתמים שראינו באמצעות הפנס, מה איתם?‬
‫אם אכתוב על זה‬
‫יצלבו אותו.‬
‫כדי לכתוב על הפרשה הזו, פאולה,‬ ‫לא מספיק להתמצא בחקירה.‬
‫צריך גם לדבר עם האנשים שהיו שם.‬
‫אנו עדיין מדברים על התוכן‬ ‫שנמצא בטלפון של רוסריו פורטו.‬
‫תמונות שלה בבגדי בלט, עם חולצת רשת…‬
‫ועם איפור, בואו נגיד, של מבוגרת.‬
‫תמונות שבהן היא נראית‬ ‫בתנוחות סקסיות או ארוטיות‬
‫שבהחלט לא מתאימות לגילה.‬
‫אכן. אבל עלינו להבהיר…‬
‫בטלוויזיה רואים את הדו"ח המקורי…‬
‫עדיין אין תאריך למשפט‬ ‫והם כבר מרשיעים אותנו.‬
‫שמעת מה אמרו על התמונות?‬
‫הם מנסים לסכסך ביניכם,‬ ‫כדי שתצאו זה נגד זה.‬
‫התמונות האלו הן ספקולציות בלבד.‬
‫אף שופט לא יתייחס אליהן,‬
‫ובוודאי שלא יחשיב אותן לראיות.‬
‫שופט לא, אבל מושבעים כן.‬
‫אנו נוכיח את חפותכם במשפט, רוסריו.‬
‫אנו נפריך כל ראיה שיציגו נגדכם.‬
‫זה כל כך לא הוגן, חואנחו.‬
‫זה לא הוגן. אני חייבת לצאת מכאן.‬
‫הגשנו בקשה נוספת לשחרור בערבות,‬ ‫ונקבל אותה.‬
‫אבל צריך להתאזר בסבלנות.‬
‫מבחינת מלוואר, ככל שאת נמצאת כאן,‬ ‫את נראית אשמה יותר.‬
‫הוא ינצל את זה ככל שיוכל.‬
‫אני לא מסוגלת יותר.‬
‫אני רוצה למות.‬
‫אין סיבה שלא תשתחררי עד למשפט.‬
‫ובסופו של דבר, הראיות ידברו בעד עצמן.‬
‫זה עניין של ימים.‬
‫עוד תראי.‬
‫- לאחר שנתיים -‬
‫זה יספיק, רובן?‬
‫אוסיף עוד שתיים על חשבון הבית, מריסה.‬
‫שני הנכדים שלי באו לבקר.‬
‫אין לך מושג כמה הם אוכלים.‬ ‫-אין לנו ילדים.‬
‫אבל יש לנו אחיין בן 15‬ ‫שאוכל כאילו אין מחר.‬
‫ילדים זה דבר נפלא.‬ ‫-ומתיש.‬
‫בגילנו אנחנו רק רוצים לגמור את החודש.‬
‫זה ממש נכון.‬
‫אני צריכה חתימה.‬
‫זה דואר רשום.‬
‫נהדר, עוד קנס.‬
‫זה מבית המשפט המחוזי.‬ ‫-מאיפה?‬
‫אמרנו שזה יהיה צירוף מקרים.‬ ‫-מה?‬
‫זה כמו זכייה בלוטו.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫בוקר טוב.‬
‫כבודו, אם יורשה לי, לפני שנתחיל,‬
‫חברתי לצוות ההגנה ואני‬
‫רוצים לציין שלרוב האנשים‬ ‫יש בוודאי דעה מוטה לגבי הפרשה.‬
‫אתם רוצים לחקור את כל המועמדים?‬
‫ובכן…‬ ‫-תראה, כבודו.‬
‫אנו מנסים לומר שככל הנראה,‬ ‫בשל הסיקור המעמיק והנרחב בתקשורת…‬
‫אין אדם בספרד שלא גיבש דעה,‬
‫לגבי חפותם או אשמתם של הנאשמים.‬
‫תראו, פרקליטים.‬
‫זה כבר נפתר בערעור.‬
‫אם תרצו לחקור את חבר המושבעים,‬ ‫אתם רשאים לעשות זאת.‬
‫טוב, נתחיל בעדויות.‬
‫האם אתה מבין את האחריות שלך בתור מושבע?‬
‫כמובן. אף אחד לא רוצה לקבל אחריות שכזו.‬
‫אבל הילדה ראויה לצדק.‬
‫לא, אני לא יודע מי זו רוסריו פורטו.‬
‫אתה בטוח?‬
‫בהחלט.‬
‫אתה חושב שניתן לאהוב ילדה מאומצת‬ ‫באותה מידה של ילדה ביולוגית?‬
‫זו שאלה קשה.‬
‫כי ילדיי הם שלי, לא?‬
‫כלומר, הם באו ממני.‬
‫אז אתה מכיר את הפרשה שעליה אנו מדברים.‬
‫איזו מין שאלה זו?‬ ‫-סליחה?‬
‫איך אפשר שלא? היא מרתקת את כולנו.‬
‫כן, כמובן.‬
‫כמו כולם, לא?‬
‫הילדה הסינית.‬
‫כן, כמובן.‬
‫כן, אני יודע מי זאת.‬
‫אני בהחלט לא הייתי יכול לפגוע בה.‬
‫האם תקפיד על עשיית צדק ביד חזקה?‬
‫ובכן, היד שלי קצת רועדת, לא?‬
‫אבל כן.‬
‫אני חושב שכן.‬
‫כלומר, אם אני בטוח.‬
‫כי בסופו של דבר…‬
‫זו אחריות גדולה.‬
‫כן, בהחלט.‬
‫בדיוק.‬
‫לא אישן בלילה,‬
‫אם אחשוב שאדם חף מפשע נענש בגללי.‬
‫לא יודע, אני מאמין שהמצפון צריך להיות שקט.‬
‫בסדר גמור. המשפט מתחיל מחר.‬
‫נא להגיע בזמן, בבקשה.‬
‫כאן, בבית המשפט המחוזי בסנטיאגו,‬
‫מתחיל המשפט שרבים מחכים לו,‬ ‫בנוגע לפרשת אסונטה.‬
‫לאחר שנתיים בכלא‬
‫חבר המושבעים יחליט‬ ‫אם רוסריו פורטו ואלפונסו בסטרה‬
‫אשמים ברצח בתם,‬ ‫אסונטה יונג פאנג בסטרה פורטו.‬
‫המשפט ימשך 24 ימים.‬
‫אבל לאור הדעה הרווחת שההורים אשמים במעשה,‬
‫יתכן שהמשפט יגמר מוקדם מהצפוי.‬
‫אולי אז נקבל תשובות לשאלות רבות.‬ ‫למה הם עשו את זה?‬
‫איך הורים מסוגלים לרצוח את בתם?‬
‫מה יהיה במשפט? הם יקבלו הגנה משותפת?‬
‫אתה מאמין שיש לכם סיכוי?‬
‫אנו מאמינים בחפותם‬ ‫של רוסריו פורטו ושל אלפונסו בסטרה,‬
‫למרות העובדה שלאנשים רבים יש דעה מוטה‬
‫שפורסמה פעמים רבות בתקשורת‬
‫והלקוחות שלנו כבר הורשעו‬
‫לפני שהספיקו להגיע לבית המשפט. תודה.‬
‫ח"ח.‬ ‫-מה דעתך על…‬
‫תודה רבה לכם.‬
‫יום טוב.‬ ‫-מה לגבי הסרטון מתחנת הדלק?‬
‫תודה רבה לכם.‬
‫בנוכחות חבר המושבעים‬
‫צוות התביעה והנאשמים,‬
‫רוסריו פורטו אורטגה‬
‫אלפונסו בסטרה קמפורו, וצוות ההגנה…‬
‫אני מכריז על תחילת משפט הרצח‬ ‫של אסונטה יונג פאנג בסטרה פורטו.‬
‫- החבל הכתום -‬
‫גברת פורטו, כפי שנאמר בחקירה,‬ ‫השוטר שהתלווה אלייך לביקור בבית במונטוטו‬
‫בליל מותה של הילדה…‬
‫טוען שבדרך לשירותים, נתקלת בסל אשפה.‬
‫סל האשפה היה בחדרי, כן.‬
‫נגעת בו בשלב כלשהו?‬
‫כמובן שלא.‬ ‫-את בטוחה?‬
‫באף שלב.‬
‫בסך הכול רציתי ללכת לשירותים.‬
‫והלכת?‬
‫אני לא חושבת שהרשו לי.‬ ‫-טוב.‬
‫בסל האשפה הזה נמצאו חתיכות של חבל כתום.‬
‫נכון?‬
‫עוד תמונה, בבקשה.‬
‫גברת פורטו, למה שימש החבל הכתום בביתך?‬
‫אני מניחה ש…‬
‫למטרות גינון.‬
‫אז מאיזו סיבה‬
‫החבל הזה נמצא בחדר השינה שלך?‬
‫אני לא יודעת.‬ ‫כמובן שהגננים לא עולים לחדרים, לא יודעת.‬
‫אפשר בבקשה…‬
‫להוריד את התמונה הזאת?‬
‫תוריד את התמונה.‬
‫תודה.‬
‫הקולגה שלי נשארה בזירת הרצח‬ ‫וביצעה את הפעולות הנדרשות.‬
‫ואני ליוויתי את רוסריו ואת אלפונסו‬ ‫לבית במונטוטו.‬
‫כשהגענו לשם, רוסריו ניתקה את האזעקה‬
‫ואמרה לי שהיא צריכה‬ ‫להשתמש בשירותים בדחיפות.‬
‫ראיתי אותה עולה במדרגות לקומה השנייה‬ ‫והלכתי אחריה, כמובן.‬
‫ואז ראיתי אותה נכנסת לאחד החדרים.‬
‫החדר שבו היה סל האשפה.‬
‫כן. סל האשפה היה שם, ליד השירותים.‬
‫רבות דובר על החבל שנמצא בחדר,‬
‫אבל לא דיברו על החיתוך שלו.‬
‫הקצוות של חתיכות החבל.‬
‫מסתבר שהחתיכות שנמצאו בסל האשפה‬
‫לא מתאימים לאלו שנמצאו בכביש בזירת הרצח.‬
‫הם לא תואמים.‬
‫את מאשרת את המידע הזה?‬
‫זה אותו סוג חבל.‬
‫ההרכב המכני של החומר‬
‫לא ניתן לזיהוי לאחר שנחתך‬
‫ולכן לא נחשב לרלוונטי.‬
‫עוד נראה אם זה רלוונטי או לא.‬
‫במהלך החקירה נאמר שחבל מהסוג הזה‬
‫אינו נפוץ במיוחד‬ ‫באזור סנטיאגו, קצ'יירס, תיאו.‬
‫אולי בגלל שהחיפוש לא היה יסודי מספיק.‬
‫היכולת שלי פחותה מזו של המשמר האזרחי‬
‫ובכל זאת מצאתי בתוך יום חצי‬
‫שלושה גלילים של חבל חתום באזור.‬
‫לא מצאת חבל כזה במהלך החקירה שלך?‬
‫החבל הזה אינו עשוי מאותו חומר.‬
‫להניח שזה אותו חבל רק משום ששניהם כתומים‬
‫זה סילוף של האמת.‬
‫האמנם?‬
‫אני תוהה מדוע החוקרים מיהרו כל כך‬ ‫לסגור את הכיוון הזה בחקירה.‬
‫אוכל לענות בשמך.‬
‫לא רציתם לחקור, כי נמצאה חשודה באותו רגע.‬
‫לא מהיום הראשון, כבר באותו רגע.‬
‫נא להימנע מהבעת מסקנות, פרקליט.‬
‫- המצלמה בתחנת הדלק -‬
‫אנא הביטו היטב בסרטון הזה.‬
‫כי זו הפעם האחרונה שאסונטה צולמה בחיים.‬
‫גברת פורטו, בלילה שבו את ובעלך לשעבר‬
‫הגעתם להתלונן בתחנת המשטרה,‬
‫אמרת שהשארתם את הילדה בבית‬ ‫כשהיא עושה שיעורים. זה נכון?‬
‫בדיוק.‬
‫היא עשתה את שיעורי הבית‬ ‫לאחר שנסעה איתי לבית הכפר.‬
‫זה לא מה שאמרת בהתחלה.‬
‫היא אמרה שהיא הייתה עייפה.‬
‫היא רצתה לסיים את שיעורי הבית בסינית‬
‫שהיא קיבלה מגברת וואנג.‬
‫מדוע לא לקחת את בגדי הים בביקור הזה?‬ ‫למה חזרת לשם אחר כך?‬
‫כי רציתי לאוורר את הבית.‬
‫ו…‬
‫זה לוקח שעה.‬
‫ומאיפה נסעת?‬ ‫כי אין לנו שום תיעוד של הנסיעה הזו.‬
‫נסענו בכביש עוקף סנטיאגו.‬
‫אבל…‬
‫אם לומר את האמת, אני לא בטוחה בזה כרגע.‬
‫את לא בטוחה. טוב.‬
‫ואיפה הורדת את הילדה?‬
‫השארתי אותה בין…‬
‫הרחובות רפובליקה ארגנטינה ופואנטה קסטרו.‬
‫את יודעת מה, גברת פורטו?‬
‫לכל מה שאמרת כעת,‬
‫אין אפילו ראיה אחת. כלום.‬
‫אין מצלמות, אין עדים, כלום. פשוט כלום.‬
‫אבל יש ראיות למה שאמרת בהתחלה.‬
‫אמרת שהילדה לא הייתה איתך במכונית.‬
‫אבל כשסיפרו לך על המצלמה‬
‫לפתע היא הייתה שם.‬
‫גברת פורטו.‬
‫בפעם האחרונה שבתך נראתה בחיים‬ ‫היא הייתה במכונית שלך, איתך,‬
‫בדרך לבית הכפר שבבעלותך.‬
‫את עדיין טוענת כך?‬
‫אני לא טוענת דבר.‬
‫זה מה שקרה, וכך זה קרה.‬
‫- הרכישות של הלוראזפאם -‬
‫האם אתה זוכר שרכשת בחמישה ביולי 2013,‬
‫חפיסה של 50 כדורי לוראזפאם‬
‫בבית המרקחת "לופז סיירה" ברחוב דו הורו 23?‬
‫אני לא זוכר את התאריך המדויק,‬ ‫אבל זה יתכן.‬
‫הייתי אחראי על רכישת‬ ‫התרופות של רוסריו, בין השאר.‬
‫מה לגבי התשעה, ה-18 וה-23 ביולי?‬
‫מסתבר שהמורה למוזיקה של הילדה‬
‫אמרה לך שהיא לא חשה בטוב.‬
‫אתה זוכר שאמרת שהילדה…‬
‫הייתה מסוממת?‬
‫לא.‬
‫לא אמרתי את זה.‬
‫אמרתי שהיא נראית כמו מסוממת.‬
‫יש הבדל גדול, אולי אתה לא מבין.‬ ‫-כן.‬
‫הילדה טופלה…‬
‫באנטיהיסטמין רב עוצמה‬
‫בשל האלרגיות שלה.‬
‫טוב. כיצד תסביר שבבדיקת הרעלים‬ ‫שנעשתה במסגרת נתיחת גופתה של הילדה‬
‫לא נמצאו שרידים של תרופה נגד אלרגיות,‬
‫אך נמצאו שרידים של 27 כדורי לוראזפאם?‬
‫אסונטה לקחה תרופה לנזלת אלרגית.‬
‫אתה מתכוון לאותה "אבקה לבנה"‬
‫שהילדה סיפרה למורה שהיא מקבלת מהוריה?‬
‫זו תרופה, אגב,‬
‫שרופא הילדים שלה מכחיש שרשם לה.‬
‫אמור לי משהו, מר בסטרה.‬
‫אתה חושב שזה נורמלי‬ ‫לרכוש 125 כדורי לוראזפאם…‬
‫בעשרה ימים?‬
‫רוסריו עברה תקופה מאוד מורכבת.‬
‫היא נשלחה לאשפוז.‬
‫היא אפילו לא ידעה איפה היא שמה‬ ‫את הטלפון שלה. היו לה, ובכן…‬
‫היא איבדה כמה כדורים,‬ ‫אבל הייתה זקוקה להם.‬
‫מר בסטרה.‬
‫תגיד לי משהו.‬
‫מה עשית כשאסונטה ישנה?‬
‫ישנתי.‬
‫לא יותר מזה.‬
‫לואיס, מה נשמע?‬
‫מצטער שלא הגעתי להלוויה.‬ ‫הייתי מאוד עסוק, אתה יודע איך זה.‬
‫מה שלומך?‬
‫בסדר.‬
‫"גם זה יחלוף", הוא תמיד אמר.‬
‫בחודשים האחרונים הוא היה…‬
‫צל של עצמו.‬
‫צר לי מאוד.‬
‫הלוואי שהייתי התובע,‬ ‫רק כדי לראות את הפרצופים שלהם.‬
‫זה נראה טוב, לא אשקר.‬ ‫-בהחלט כך.‬
‫נתתי לך חקירה מושלמת.‬
‫אבל זכור, זה עדיין לא נגמר.‬ ‫-אל תדאג.‬
‫אני יודע.‬
‫תדבר על התמונות?‬
‫אבקש שתביטו היטב בתמונות האלו.‬
‫- התמונות מהטלפון הנייד -‬
‫תעצור כאן, בבקשה.‬
‫אלפונסו.‬
‫אנא הבט בתמונה הספציפית הזו.‬
‫אני חושב ששמעתי את רוסריו מסבירה‬
‫שהילדה אהבה להתנהג כמו מומיה.‬
‫רוסריו לא אמרה את זה.‬
‫רוסריו אמרה שהבת שלנו אהבה להתחפש.‬
‫היא נתנה כמה דוגמאות שאוכל לאשר.‬
‫סליחה, אולי במקום התמונה הזו‬
‫שעלולה להתפרש לא נכון בשל התנוחה שלה,‬
‫תציג את התמונה הקודמת?‬
‫למה להשאיר את התמונה הזו,‬ ‫כדי לקדם מניע נסתר ואפל?‬
‫לדעתי היא מטעה.‬
‫לתובע יש שאלה לגבי התמונה הזו.‬
‫התמונות שבהן הילדה לבושה בבגדי קברט…‬
‫אתה צילמת אותן?‬ ‫-אני לא חושב.‬
‫אני כמעט בטוח שהן צולמו‬ ‫בטלפון הנייד של אשתי לשעבר.‬
‫שוב, באותה עת היה לי טלפון מיושן‬
‫עם מצלמה גרועה.‬
‫התמונה הבאה, בבקשה.‬
‫תחזור לאחור.‬
‫תודה.‬
‫זו היד שלך?‬
‫כנראה, כן.‬
‫כן, נכון.‬
‫אתה גם צילמת את התמונה הזו באותו רגע?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אין לי שמץ של מושג.‬
‫אתה לא זוכר את הרגע הזה?‬ ‫-לא.‬
‫צילמנו מאות תמונות של הבת שלנו.‬
‫אני לא יודע…‬ ‫כמו כל הורה שמצלם הרבה תמונות של ילדיו.‬
‫אז מהי התשובה, מר בסטרה?‬
‫אתה צילמת את התמונות?‬
‫או רוסריו?‬
‫גברת פורטו.‬
‫התלבושת, האיפור…‬
‫האם זו דרישה מטעם בית הספר,‬ ‫כדי שכל הבנות יראו אותו הדבר?‬
‫כן. כל הבנות שהשתתפו במופע‬
‫התלבשו אותו הדבר.‬
‫אני מציינת זאת,‬ ‫כי כך המורה שלה הצהירה בחקירה.‬
‫במהלך החקירה‬
‫התמונות האלו נמצאו בטלפון של בתך.‬
‫זה נכון שהטלפון הזה היה שייך לך לפני כן?‬
‫כן.‬
‫זה היה שלי.‬
‫וכשהחלטתי להחליף אותו‬
‫נתתי אותו לאסונטה.‬
‫אז אמרי לי משהו.‬
‫למה שמישהו יצלם תמונות כאלו‬
‫שמרמזות על כוונה רעה, כביכול,‬ ‫כפי שנטען על ידי התביעה,‬
‫עם הטלפון של הקורבן?‬
‫בכנות?‬
‫בכנות.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫כבודו.‬
‫אבקש להוסיף משהו לגבי התמונות, זה אפשרי?‬
‫בבקשה.‬
‫נדמה לי שרק אדם סוטה‬
‫מסוגל לפרש כך תמונות של ילדה בבגדי בלט.‬
‫אני לא מבינה.‬
‫אני לא מבינה מה התביעה מנסה לרמוז.‬
‫אפילו המורה שלה אמרה שכל הבנות‬ ‫שהשתתפו במופע, הצטלמו כך בסופו.‬
‫אני לא יודעת אם לאנשים שנוכחים כאן‬
‫יש ילדים שמופיעים‬ ‫בהצגות או בפסטיבלים, אבל…‬
‫הם בד"כ נראים נלהבים מאוד.‬
‫אין שאלות נוספות.‬
‫מר מירנדה.‬
‫אבקש שתביט היטב בתמונות האלו.‬
‫- הראות בכביש -‬
‫בבקשה.‬
‫תעצור כאן, בבקשה. ב-22:17.‬
‫השעה היא 22:17.‬
‫אנא הזכר לנו היכן היית בשעה הזו‬
‫ביום שבת, ה-21 בספטמבר.‬
‫בערך בשעה הזו,‬
‫החזקתי בפנס וצעדתי במעלה הכביש עם אשתי.‬
‫חזרנו למטה בסביבות 23:15, או 23:20.‬
‫עברנו במרחק של 60 או 70 ס"מ‬ ‫מהמקום שבו לאחר מכן נמצאה הגופה.‬
‫באותו לילה לא ראינו דבר.‬
‫אז אם היא הייתה שם,‬
‫הייתם רואים את הגופה של הילדה?‬
‫היה שם אור?‬
‫זה היה בשעה די מאוחרת.‬
‫כרגע אמרתי לך שהיה לי פנס.‬
‫היה לך פנס.‬
‫אז אם הנאשמים היו בתחנת המשטרה‬
‫ודיווחו על היעלמות בתם‬
‫בשעה שצעדתם על הכביש…‬
‫לא ייתכן שהם הניחו שם את הגופה. נכון?‬
‫תודה.‬
‫ובכן, מר מירנדה.‬
‫אתה זוכר מה אמרת בחקירה?‬
‫אני לא זוכר את המילים המדויקות, לא.‬
‫אבל העדות שלי הייתה זהה.‬
‫אני לא אלוהים, אבל הגופה לא הייתה שם.‬
‫טוב. תגיד לי עוד משהו…‬
‫דיברת עם אשתך?‬
‫כן, אז מה?‬
‫אז האם יתכן שבאותו רגע‬
‫לא שמת לב לשפת הכביש?‬
‫תגיד מה שתרצה,‬
‫אני לא חושב שהייתה שם גופה.‬
‫אתה רוצה שאומר שהיא הייתה שם?‬ ‫לא. אני לא חושב שהיא הייתה שם.‬
‫עם זאת, בבדיקת הראות‬ ‫שעשית עם המשמר האזרחי…‬
‫לא ראית את המיקום של החולצה‬
‫שבעזרתה הם סימנו את המקום המדויק‬ ‫שבו נמצאה הגופה.‬
‫נכון?‬
‫אם יורשה לי, כבודו…‬
‫אני רוצה לבקש, לטובת חקר האמת,‬
‫שהמושבעים יבקרו בכביש המדובר ויראו בעצמם‬
‫אם העד יכול היה‬ ‫לראות באותו לילה את הגופה של…‬
‫של הילדה אסונטה.‬
‫הבקשה נדחית.‬
‫חבר המושבעים ישקול‬ ‫רק את הראיות שמוצגות בבית המשפט,‬
‫וכלולות בתיק החקירה.‬
‫אני מרגיש נורא.‬
‫אני יושב במשך שמונה שעות כמו דחליל,‬ ‫ולא מבין חצי מהדברים שהם אומרים.‬
‫זה לא ימשך לנצח, רק לכמה ימים.‬
‫ואם לא אגיע, הם ישאלו שאלות.‬
‫תשאלי אותי על נתחי בשר, שריר אחורי, שייטל.‬ ‫אבל חוקים… מה אני מבין בחוקים?‬
‫הם לא מצפים שתבין בחוקים.‬
‫הם רוצים שתגיד מה דעתך.‬
‫ותפסיק כבר, לפני שתשבור את זה.‬
‫לא ישנתי שלושה ימים.‬
‫אין לי מושג איפה אני.‬ ‫לראות את הילדה שוכבת שם,‬
‫כמו מלאכית… אלוהים.‬
‫זה לא יוצא לי מהראש.‬ ‫-זוכר את סורסיו?‬
‫הוא נסע בכביש הראשי ונפל לנהר.‬
‫הוא הצליח לצאת, אבל אשתו נשארה שם וטבעה.‬
‫לאחר יומיים הוא קפץ מהחלון.‬
‫הוא בטח היה שיכור.‬ ‫-נקיפות מצפון זה דבר נורא.‬
‫זה מה שמוזר באנשים האלו.‬
‫נראה שהם ישנים טוב.‬ ‫-כמובן.‬
‫סורסיו אולי היה שתיין,‬ ‫אבל הוא היה בחור נורמלי.‬
‫תזכור שאנחנו אוכלים אצל אחותי הערב.‬
‫דווקא כאנחנו יוצאים לארוחה…‬
‫רק עוד רגע.‬
‫מיד נגיע, טוב?‬
‫זה המקום שבו הילדה…‬
‫מה קרה?‬
‫את יכולה לראות את זה?‬
‫- בית כלא -‬
‫קדימה, תגידי.‬ ‫-לא אמרתי כלום.‬
‫בגלל זה. אני יודע שאת חושבת בדיוק כמוני.‬
‫מכסחים אותנו.‬
‫טוב, עדיין נותרו לנו כמה אפשרויות.‬
‫ידענו שזה יהיה תיק קשה, אבא.‬
‫ולא יכולת לוותר, מה?‬
‫לא. לא יכולתי לוותר.‬
‫אבל קיוויתי שיהיה לי במה להיאחז.‬
‫אתה עדיין חושב שרוסריו מסתירה משהו?‬
‫היא לא תעזור לך.‬ ‫תקרא את הסיכום של הפסיכולוגית מטעם ביהמ"ש.‬
‫יש לה אישיות נרקיסיסטית.‬ ‫היא מרחמת רק על עצמה.‬
‫היא לא תספר משהו שעלול לפגוע בשמה הטוב.‬
‫קל לכתוב סיכומים כאלו בדיעבד.‬
‫אם היו כותבים אותם לפני ביצוע הפשע,‬
‫היו חוסכים לנו טרחה רבה. הבנת?‬
‫מה נעשה, רוסריו?‬
‫התיק הולך ומסתבך, לא אשקר לך.‬
‫מה היית חושבת‬
‫אם היית בחבר המושבעים,‬ ‫וידעת שהנאשמת משקרת?‬
‫בנוסף לכך, שהיא לא דיווחה‬ ‫על תקרית שבה תקפו את בתה?‬
‫גם אתה לא בוטח בי.‬
‫אני צריך משהו‬
‫שיעזור לי לשכנע את המושבעים שאת חפה מפשע.‬
‫משהו שעדיין לא סיפרת לי.‬
‫לא יודע.‬ ‫-אבל אין עוד משהו.‬
‫אין עוד משהו.‬
‫תחשבי טוב, רוסריו, כי הסיכוי שלנו אוזל.‬
‫וגם הזמן.‬
‫אולי…‬
‫זה לא משהו שקשור אלייך.‬
‫לא יודע, אולי זה משהו שקשור לאלפונסו.‬
‫אל תדבר על אלפונסו.‬
‫כל זה באשמתו.‬
‫זה לא אמור להיות ככה.‬
‫בסך הכול רציתי להיות מאושרת.‬
‫זה כל מה שרציתי, חואנחו.‬
‫אני עדיין לא יודע‬ ‫למה את אומרת שהכול באשמתו.‬
‫אני לא יודע.‬
‫טוב.‬
‫אם כך…‬
‫נמשיך בקו של הגנה משותפת,‬ ‫זו האפשרות היחידה שלנו.‬
‫תישארו ביחד.‬
‫עד הסוף.‬
‫אנחנו הולכים?‬
‫ביקשתי חמש דקות.‬
‫אשתך לשעבר מפילה אותך איתה‬ ‫ואם תמשיך ככה, לא אוכל לעזור לך.‬
‫אתה רוצה מאסר של 20 שנה?‬
‫כמובן שלא.‬ ‫-טוב.‬
‫אז עלינו לשקול קו הגנה אחר.‬ ‫אם תתקדם לבד, יהיו לך…‬
‫יותר אפשרויות.‬
‫אבל זה לא תלוי בי.‬
‫זו ההחלטה שלך.‬
‫דבר לא ישנה את העובדה שבתי מתה.‬
‫לא.‬
‫לא, אלפונסו.‬
‫אסונטה לא תחזור. זה נכון.‬
‫אבל גם לא השנתיים שלך בכלא,‬
‫ולא 18 השנים שהתביעה מבקשת.‬
‫היום ינסו להוכיח‬ ‫שגם אתה לקחת את הילדה למונטוטו.‬
‫אתה יודע שיש להם עדה.‬
‫לא הייתי בבית ההוא באותו יום.‬
‫למה אתה ממשיך לחפות עליה?‬
‫רוסריו לא רצחה את אסונטה.‬
‫לעולם לא אגיד שכן.‬
‫למה אתה עושה את זה? אני לא מצליחה להבין.‬
‫היא אשתי.‬ ‫-לא.‬
‫לא מאז שהיא השאירה את הילדה לבדה בבית,‬ ‫וברחה אל המאהב שלה.‬
‫מה זה? גאווה?‬
‫מה אתה מנסה להוכיח?‬ ‫שאתה מעל הכול ומעל כולם?‬
‫יש להם מספיק ראיות כדי לוודא שלא תצא מכאן.‬
‫וזה אם נשכנע אותם שלא להאמין לצעירה‬ ‫שאומרת שראתה אותך ברחוב.‬
‫בוא נהיה מציאותיים.‬
‫נלך לשם ונגיד שרוסריו נלחצה‬ ‫והתקשרה אליך, ואז…‬
‫לא אשקר לאף אחד.‬
‫השתיקה שלך מרשיעה אותך.‬
‫תגידי לי משהו.‬
‫תוכלי לחיות בידיעה‬ ‫שחלקת את חייך עם הרוצח של בתך?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אני לא יודעת, אלפונסו. באמת שלא.‬
‫אבל אני עוסקת בזה שנים‬ ‫ואני בטוחה בדבר אחד.‬
‫אף אדם חף מפשע לא רוצה ללכת לכלא.‬
‫טוב.‬
‫אמרי את האמת.‬
‫מה את חושבת?‬
‫מה שכל העולם יחשוב.‬
‫שיש משהו שאתה לא מספר.‬
‫משהו גרוע ממותה של בתך.‬
‫אתה זוכר מה עשית‬ ‫ב-21 בספטמבר בשעות אחר הצהריים?‬
‫- רישומי הטלפון -‬
‫עשיתי משהו שאני מאוד אוהב, קראתי.‬
‫ספר, כמובן.‬
‫כמה זמן היית בדירה שלך?‬
‫עד בערך 21:30, או 21:45.‬
‫לא יצאתי במשך אחה"צ.‬
‫ותגיד לי…‬
‫יש קליטה סלולרית טובה בדירה שלך?‬
‫נורמלית, כן. רגילה.‬
‫כמו בכל מקום, אני לא…‬
‫אני לא מבין את השאלה.‬ ‫-לא נורא, אני אסביר.‬
‫אז כיצד יתכן שהטלפון הנייד שלך‬
‫לא היה זמין בין השעה 15:00,‬
‫לבין 20:43 באותו ערב?‬
‫או שכיבית את הטלפון הנייד שלך,‬ ‫כדי שתוכל להיעלם?‬
‫סליחה, הטלפון שלי לא היה כבוי.‬
‫איני יודע מאיפה המידע הזה.‬
‫אז הטלפון היה דלוק באותו ערב?‬
‫לא רק באותו ערב. תמיד.‬
‫נראה שהתובע השמיט מדבריו את תוצאות החקירה.‬
‫נקבע שהטלפון הנייד של אלפונסו‬
‫עשוי היה להיות מחובר‬ ‫לרשת אינטרנט ביתית‬
‫ולכן לא התחבר לרשת סלולרית.‬
‫למעשה, אם הטלפון הנייד‬ ‫היה מנותק במהלך השעות האלו,‬
‫אי אפשר היה להוציא ממנו שיחות.‬
‫נכון?‬
‫האם עשית שיחות באותו אחה"צ‬ ‫באמצעות הטלפון שלך, מר בסטרה?‬
‫כן, אני מאמין שעשיתי כמה שיחות.‬
‫אחת לקו הנייח של רוסריו.‬
‫אחת לטלפון הנייד של אסונטה,‬ ‫ואחת לקו הנייח במונטוטו.‬
‫כמה פעמים, למעשה.‬
‫זה ללא ספק טלפון קסמים,‬ ‫אם ניתן להתקשר ממנו כשהוא כבוי…‬
‫כבודו, זו טענה מטעה.‬
‫השיחות התבצעו מאוחר יותר…‬
‫הטלפון שלו גם קיבל שיחות באותו יום.‬
‫אנו בבית המשפט, אנחנו לא בשוק.‬
‫נא לדבר לפי התור.‬
‫פרקליט, יש לך שאלות נוספות?‬
‫לא, כבודו.‬
‫כעת תורה של ההגנה.‬
‫כפי שאמרתי,‬ ‫הטלפון שלו גם קיבל שיחות באותו יום.‬
‫לדוגמה, שיחה שהתקבלה ב-21:36‬
‫מהדירה הקודמת שלו ברחוב דוקטור טיישרו.‬
‫נכון?‬
‫כן, זה נכון.‬
‫האם נכון שהשיחה שהתקבלה בטלפון שלך‬
‫הייתה מגברת רוסריו פורטו?‬
‫זה נכון.‬
‫על מה דיברתם?‬
‫היא התקשרה כדי לומר לי‬ ‫שהיא לא מוצאת את הילדה‬
‫ושאלה אם היא אצלי.‬
‫זה הכול? לא דיברתם על משהו נוסף?‬
‫היא לא הייתה אצלי,‬ ‫וביקשתי שתתקשר לחברותיה ולאימהות שלהן.‬
‫אם היא לא שם, הצעד הבא הוא פנייה למשטרה.‬ ‫-אלפונסו.‬
‫השיחה נמשכה חמש דקות.‬
‫חמש דקות.‬
‫אתה בטוח שדיברתם רק על זה?‬
‫תחשוב טוב, בבקשה.‬
‫אין לי מה לחשוב.‬
‫אני קורא לדוכן העדים‬ ‫את לאורה פרייטו איגלסיאס.‬
‫- העדה האחרונה -‬
‫שלום, לאורה.‬ ‫-שלום.‬
‫טוב.‬
‫לפני שנתחיל, צייני את שמך המלא‬ ‫ואיך את מכירה את אסונטה.‬
‫שמי לאורה פרייטו איגלסיאס,‬ ‫למדתי צרפתית עם אסונטה בביה"ס.‬
‫אז אין לך ספק שראית את אסונטה עם אביה‬
‫כשהם צעדו ברחוב ב-21 בספטמבר בשעות אחה"צ?‬
‫אני בטוחה.‬
‫בגלל ש…‬
‫אלו אב ובתו ש… אי אפשר להתבלבל.‬
‫מתי ואיפה ראית אותם?‬
‫אין ספק שאחרי 17:30.‬
‫ולפני 19:00.‬
‫הלכתי ברחוב הגנרל פרדיניאס וראיתי אותם.‬
‫הם הלכו ברחוב רפובליקה דל סלבדור.‬
‫ומאיפה באת?‬ ‫-הלכתי לקנות נעליים.‬
‫נעלי סניקרס.‬
‫בחנות הספורט בחלק ההוא ברחוב.‬
‫קצת יותר למטה.‬
‫תודה רבה.‬
‫שלום, לאורה.‬
‫תראי, התביעה טוענת,‬
‫שבין השעות 17:30 ל-19:00, כפי שציינת,‬ ‫אסונטה כבר הייתה מסוממת.‬
‫שמת לב למשהו מוזר בהליכה שלה?‬
‫האם היה משהו שהסב את תשומת לבך?‬
‫לא ממש. לא שמתי לב לכלום.‬
‫אבל לאורה, באותה עת‬ ‫היו בגופה של אסונטה 27 כדורי לוראזפאם.‬
‫אם העיכול של הכדורים‬ ‫התרחש בביתו של מר אלפונסו בסטרה,‬
‫כפי שנטען בחקירה, אני תוהה…‬
‫כיצד יתכן שאסונטה‬ ‫הלכה כרגיל ברחוב באותה שעה?‬
‫את בטוחה שלא ראית משהו מוזר? כלום?‬
‫אמרתי לך שלא ראיתי כלום.‬
‫לא שמתי לב לכלום.‬ ‫-בסדר.‬
‫רוסריו…‬
‫יוצאת מהחניון ב-18:14,‬
‫ומגיעה לתחנת הדלק ב-18:21.‬
‫אני מבקשת להראות את הקבלה של נעלי הסניקרס,‬
‫מתיקייה מספר 1344,‬ ‫שהוצגה על ידי המשמר האזרחי באותה עת‬
‫במסגרת החקירה הנדרשת. בבקשה.‬
‫תודה.‬
‫לאורה, תוכלי לומר לנו‬ ‫את התאריך ואת השעה שרשומים בקבלה?‬
‫ה-21 בספטמבר, 18:21.‬
‫בשעה 18:21.‬
‫נניח שיצאת לאחר ששילמת‬
‫והמרחק מהחנות אל הצומת הוא מטרים ספורים,‬
‫כיצד יתכן שראית את אסונטה עם אלפונסו ברחוב‬
‫כשהתביעה טוענת שבשעה הזו‬ ‫הם היו במכונית בדרך לתיאו?‬
‫כבודו, אני מבקש לציין,‬
‫שהקופה בחנות לא הייתה מחוברת לאינטרנט,‬ ‫ולכן לא נחשבת לראייה.‬
‫זו דוגמה נוספת לסילוף ציר הזמן בחקירה.‬
‫פרקליטה.‬ ‫-אתה קפדן מאוד כשזה לטובתך.‬
‫איני רוצה לנזוף בך.‬ ‫-כשזה לטובתם.‬
‫פרקליטה.‬
‫אל תעני על השאלה.‬
‫אני בטוחה שראיתי אותם.‬
‫אני בטוחה שזה היה באותו יום.‬
‫אין שאלות נוספות, כבודו.‬
‫נניח בצד את העדות של לאורה פרייטו…‬
‫- נאומי סיכום -‬
‫שהצהירה שראתה ביום הרצח‬
‫את אלפונסו בסטרה‬ ‫הולך ברחוב עם בתו, אסונטה.‬
‫וגם נניח בצד…‬
‫את הפעילות בטלפון הנייד שלו,‬ ‫את חוסר שיתוף הפעולה שלו בחקירה…‬
‫ומקרים רבים של חוסר עקביות, שקרים וסתירות‬
‫ששניהם הציגו בפנינו.‬
‫הוכחנו במשפט הזה שהילדה,‬
‫אסונטה יונג פאנג בסטרה פורטו,‬ ‫הייתה תחת השפעת תרופות‬
‫לאחר שקיבלה לוראזפאם באופן קבוע‬
‫במהלך שלוש השנים האחרונות לחייה.‬
‫אתם בוודאי מבינים שיש לכל זה מכנה משותף.‬
‫הדירה ברחוב רפובליקה ארגנטינה.‬
‫כי בדירה של מר בסטרה,‬
‫הילדה שהתה כשהיא סבלה מסחרחורות.‬
‫בדירה הזו היא אכלה‬ ‫את ארוחת הצהריים האחרונה שלה‬
‫ביחד עם אימה, רוסריו פורטו.‬
‫אני תוהה מדוע מר בסטרה,‬
‫לאור הראיות המפלילות כנגד אשתו לשעבר…‬
‫מסרב להעיד נגדה.‬
‫אתם יודעים למה?‬
‫כי לשניהם היו סיבות להיפטר מאסונטה.‬
‫גברת רוסריו פורטו אורטגה,‬
‫חשה שבתה מתעלה עליה.‬
‫ומר אלפונסו בסטרה קמפורו‬
‫היה מוכן לעשות הכול…‬
‫הוא היה מוכן לעשות כל דבר,‬ ‫כדי שאשתו לשעבר תחזור אליו.‬
‫ולראייה, סגנון החיים שלו.‬
‫הפשע הזה‬
‫קושר אותה אליה לנצח.‬
‫התובע מדבר על הוכחה.‬
‫אבל נכון להיום, שנתיים לאחר מותה של הילדה‬
‫אין אף הוכחה, אפילו לא אחת,‬
‫לכך שמרשי, מר אלפונסו בסטרה,‬ ‫היה נוכח בבית במונטוטו‬
‫או בכביש שבו נמצאה אסונטה.‬
‫אבל כיצד התובע מציג טיעון,‬
‫לפיו מרשי יכול להיות בשני מקומות בבת אחת?‬
‫זו גם השאלה ששאלתי,‬
‫כשלאורה פרייטו טענה שהיא ראתה‬ ‫את אלפונסו עם אסונטה ברחוב. תראו…‬
‫כיצד יתכן שלאחר שנבדקו 37 מצלמות אבטחה‬
‫לא נמצא אף תיעוד של מר בסטרה עם בתו?‬
‫תראו, התשובה זהה.‬
‫לאורה פרייטו לא משקרת.‬
‫היא מאמינה שהיא ראתה את זה.‬
‫לאורה פרייטו טועה לגבי התאריך.‬
‫כי ב-21 בספטמבר 2013‬
‫אלפונסו בסטרה לא יצא מביתו.‬
‫אני חוזרת.‬
‫הוא לא יצא מביתו.‬
‫אז מדוע התביעה מתעקשת לתאר מסלול‬
‫שמבוסס אך ורק על ראיות נסיבתיות?‬
‫הדבר היחידי שהם רוצים שתחשבו,‬
‫זה שהנאשמים צריכים להציג אליבי.‬
‫כשלמעשה זו דווקא התביעה,‬
‫המכבדת את הזכות להגנה משפטית…‬
‫היא זו שצריכה להוכיח‬ ‫את ההאשמות החמורות שנשמעות בבית המשפט.‬
‫ואת זה היא טרם הצליחה לעשות.‬
‫בנימה אישית, אני מבקשת לציין…‬
‫אם במסגרת ההגנה המשפטית‬
‫עזרתי לכם לשקול את האירועים ללא דעה מוטה‬
‫עזרתי לכם לחשוב בהיגיון…‬
‫וכתוצאה מכך, תוכלו להגיע להחלטה‬
‫מתוך תחושת אחריות, שאני יודעת שיש לכם…‬
‫אז עשיתי את עבודתי.‬
‫כעת תורכם לעשות את העבודה שלכם.‬
‫תודה רבה.‬
‫אנשי חבר המושבים.‬
‫במהלך המשפט, התביעה הציגה אישום‬
‫המבוסס על ראיות קלושות ללא אחיזה במציאות‬
‫ועל השערות בלבד.‬
‫האמת היא שאין ראיות מפלילות כנגד הנאשמים,‬
‫כפי שציינה חברתי לצוות ההגנה.‬
‫ועדיין אין כאלו, נכון להיום.‬
‫כפי שרבים מכם בוודאי יודעים…‬
‫רוסריו פורטו היא עורכת דין מוסמכת‬
‫עם ניסיון אינטלקטואלי מוכח,‬ ‫ולפיכך היא אדם אינטליגנטי.‬
‫האם אתם סבורים…‬
‫שאם היא אכן רצחה את בתה‬
‫היא הייתה משאירה…‬
‫רמזים, סימנים ועקבות לפשע?‬
‫כמו האבקה הלבנה הידועה לשמצה, או החבל?‬
‫זה לא הגיוני.‬
‫לכן אני מזכיר לכם‬
‫שהפושע האמיתי לא נענש, והוא מסתובב חופשי.‬
‫זה אדם מסוכן שעלול לרצוח שוב.‬
‫והתובע, בשיתוף פעולה עם השופט החוקר‬
‫החליטו להפוך את האימא למפלצת.‬
‫ובכן, הנה המפלצת…‬
‫כאן, לידי.‬
‫איזה מניע יש להורים האלו‬
‫שהעניקו לבתם את החינוך הטוב ביותר,‬
‫הורים שאהבו את בתם יותר מכל דבר אחר…‬
‫להחליט לרצוח אותה?‬
‫הרשו לי לענות. אין שום סיבה לכך.‬
‫לפיכך, אני מבקש שתשקלו את העובדות בקפידה,‬
‫את העובדות המוכחות והלא מוכחות.‬
‫קחו את הזמן והשתמשו בשיקול דעת‬
‫לפני שתחליטו על פסק הדין.‬
‫מדובר בכבוד ובחירות של שני אנשים‬
‫שכבר ישבו שנתיים במאסר‬
‫;ואיבדו את בתם היחידה.‬
‫זה הכול. תודה רבה.‬
‫תודה, פרקליט.‬
‫לאחר הצגת הראיות ושמיעת העדויות‬
‫של התביעה ושל ההגנה‬
‫הדיון עובר אליכם.‬
‫אני מאחל לכם הצלחה‬
‫ומבקש שתשקלו את הראיות שהוצגו,‬
‫ותפעילו שיקול דעת.‬
‫תודה.‬
‫בואו נצביע.‬
‫לחשוב שמישהו ירצה לרצוח את בתו…‬
‫אני לא חושב שזה חכם במיוחד.‬
‫אתם מבינים?‬
‫כלומר, הוא יצא מהבית‬
‫ולא נראה באף מצלמה.‬
‫כדי לחמוק ממצלמות הוא צריך לעשות עיקוף‬
‫ולעבור ברחובות רבים.‬
‫במיוחד בשבת אחר הצהריים, בסנטיאגו.‬
‫בסוף הקיץ, כשיש עומס בעיר.‬
‫אני עושה משלוחים ברכב מסחרי.‬
‫בשש בערב כולם מסתובבים בחוץ.‬
‫הילדה מסוממת לחלוטין‬
‫באמצע הרחוב, ואף אחד לא שם לב?‬
‫אני לא יודע.‬
‫מבחינתי…‬
‫זה טיעון מרושל.‬
‫עלינו לשקול את הראיות כמכלול,‬ ‫יש חזקות ויש חלשות.‬
‫חשוב שתהיה לנו פרספקטיבה.‬
‫כן, ואני מנסה, אבל יש לי ספק.‬
‫יש הוכחה לגבי…‬
‫"הוא לא עשה את זה."‬
‫"הוא לא עשה… את הדבר ההוא."‬
‫"הוא בטח עשה את זה."‬
‫לא יודע.‬
‫אבל ראית מה בסטרה לא עשה למען בתו, נכון?‬
‫הוא לא דיווח על כך.‬
‫הוא לא רצה לגלות מה קרה‬ ‫לאחר שפרצו לביתו וניסו לרצוח אותה.‬
‫הוא לא לקח את הילדה לרופא,‬ ‫למרות הסחרחורות שלה.‬
‫כן. כולנו יודעים מה אנחנו היינו עושים.‬
‫אבל לא היינו שם.‬
‫אימי נהגה לומר,‬ ‫"את ענייני הבית פותרים בבית."‬
‫אולי זה חסר משמעות, אבל…‬
‫מה אימך הייתה אומרת‬ ‫על כיבוי הטלפון של בסטרה?‬
‫אולי היא תחשוב שהוא רצה להיעלם.‬
‫ואל תשכח שלאחר קניית התרופה‬
‫הילדה סבלה מסחרחורות לאחר שהייתה עם אביה.‬
‫והזמנים שבהם היא לקחה לוראזפאם‬
‫תואמים לשעות הארוחות בבית האב.‬
‫תצביעו כרצונכם, אבל עלינו להצביע.‬
‫עקבת אחר הפרשה בתקשורת?‬
‫לא. אני עובד יותר מדי.‬
‫אז לא שמעת את השיחות של בסטרה ופורטו‬
‫כשהם היו במעצר.‬
‫"אל תגידי משהו בעייתי, כי מאזינים לנו."‬
‫אלפונסו אמר את זה לרוסריו.‬
‫"הדמיון המלוכלך שלך יהווה בעיה גדולה",‬
‫היא ענתה.‬
‫"היה לך זמן לדבר ההוא?"‬
‫הם אמרו את זה?‬
‫זו הייתה שיחה ביניהם.‬
‫אף אחד לא ידבר ככה, אם אין לו מה להסתיר.‬
‫טוב, בואו נראה.‬
‫לא דיברו על השיחות האלו במשפט, נכון?‬
‫אז מה?‬
‫אסור לנו להתחשב בהן.‬
‫אם דיברו עליהן ואם לא,‬ ‫הן אמיתיות. שמענו אותן.‬
‫אין לי ספק.‬
‫בואו נצביע, בבקשה.‬
‫רשות הדיבור לדובר חבר המושבעים.‬
‫חבר המושבעים החליט פה אחד…‬
‫הנאשמת רוסריו פורטו אורטגה‬
‫אשמה במעשה רצח‬
‫של אסונטה בסטרה פורטו, שהייתה חסרת ישע.‬
‫כמו כן, חבר המושבעים החליט פה אחד‬
‫שהנאשם אלפונסו בסטרה קמפורו‬
‫אשם במעשה רצח‬
‫של אסונטה בסטרה פורטו,‬ ‫שהייתה חסרת ישע.‬
‫על פי הראיות המוכחות‬
‫מר אלפונסו בסטרה קמפורו‬ ‫וגברת רוסריו פורטו אורטגה…‬
‫עבודה יפה.‬
‫נתראה בשבוע הבא.‬
‫כן, נעבור ביחד על תיק פיאניו.‬
‫ח"ח.‬
‫קשה לך עם תיקים שמסתבכים.‬
‫להתראות.‬
‫ביום מן הימים ישאירו לנו‬ ‫את המפתחות כדי שנסגור כאן.‬
‫רוסריו.‬
‫ידענו שהדרך הזו לא תהיה קלה.‬
‫ועדיין, ננסה כל אפשרות.‬
‫אוכל לבקש ממך טובה?‬
‫כן, כמובן.‬
‫חשבתי לפרסם מודעת אבל בעיתון…‬
‫לאסונטה, מדי שנה ב-22 בספטמבר.‬
‫כן, אוכל לקשר אותך עם…‬
‫תוכל לטפל בזה?‬
‫כמובן.‬
‫אני רוצה שתכתוב…‬
‫"אוהב אותך לנצח.‬
‫"אימא."‬
‫תוכלי להזמין את זה בעצמך,‬ ‫ולא משנה איפה תהיי.‬
‫זו זכותך המלאה.‬
‫תבטיח לי.‬
‫תבטיח לי שתעשה את זה.‬
‫חואנחו.‬
‫טוב.‬
‫תודה. תודה רבה לך.‬
‫שרה, תיזהרי שלא ליפול. זהירות.‬
‫זו העבודה שלנו, לאסוף ראיות.‬
‫אחרים מפרשים אותן, לא?‬
‫כן.‬ ‫-ככה זה.‬
‫ככה זה.‬
‫הנה, קח אותה.‬
‫תגידי לאימא, "ככה זה." תגידי לה.‬
‫קח.‬ ‫-"ככה זה."‬
‫העולם שהיא תגדל בו,‬
‫יהיה טוב מהעולם שבו אנחנו גדלנו.‬
‫נכון? רוצה לשתות?‬
‫מים.‬ ‫-מים.‬
‫מים?‬ ‫-אני מקווה.‬
‫מה, מתוקה?‬
‫היום הגיע לסופו משפט הרצח‬ ‫של אסונטה יונג פאנג.‬
‫לאחר הדיון של חבר המושבעים‬
‫הוחלט שקיימות הוכחות לכך‬ ‫שאלפונסו בסטרה קמפורו‬
‫ורוסריו פורטו אורטגה, אכן ביצעו…‬
‫רוסריו פורטו ואלפונסו בסטרה‬ ‫נידונו ל-18 שנות מאסר‬
‫בגין רצח משותף של בתם, אסונטה.‬
‫בית המשפט הגבוה לצדק בגליסיה‬ ‫וגם בית המשפט העליון, אישררו את פסק הדין.‬
‫הם קבעו שכל הראיות הוכחו,‬
‫מלבד הנוכחות של אלפונסו בבית במונטוטו.‬
‫לאחר מספר ניסיונות כושלים,‬ ‫רוסריו פורטו שמה קץ לחייה‬
‫בבית הכלא בברייבה, אבילה,‬ ‫ב-18 בנובמבר 2020.‬
‫עד אז, היא המשיכה לפרסם‬ ‫מודעת אבל בעיתון לזכר בתה, מדי שנה.‬
‫אלפונסו בסטרה יישאר במאסר עד 2031.‬
‫הוא הצהיר שירצה את עונשו עד תום‬ ‫כהוכחה לכך שהוא חף מפשע.‬
‫אסונטה יונג פאנג בסטרה פורטו, 2000-2013‬
‫- מבוסס על סיפור אמיתי. חלק מהפרטים שונו‬ ‫לשם פרטיות וקצב האירועים -‬
‫תרגום כתוביות: ליאת בר-און‬