Okay, kom så, piger. Indtag jeres pladser. En, to, tre og…
Lad nu være.
Du tager til Italien og siger, at pasta kun er italiensk…
Kan du huske, da vi var i Sofia?
-Hvor er du påståelig. -Ja.
-Der står "græsk opskrift". -Okay.
Godnat.
-"Godnat?" -Hvad mener du, frøken?
-Du skal først i bad. Du har svedt. Hey! -Kan jeg ikke gå i bad i morgen?
I øvrigt har vi ikke taget et eneste foto.
Charo, tag din mobil, min er en mursten. Lad os tage et billede…
Men jeg ligner lort.
-Så vi kan huske din optræden i aften. -Jeg et træt.
-Et øjeblik. Hvor… -Her.
Du ligner ikke lort, du er smuk. Se.
-Se. -Men…
-Asunta, kom nu. -Asunta, sæt dig ordentlig op, kom nu.
Bare et. Kom nu.
-Hvorfor er du pludselig sur? -Sikke en klovn. Se på hende.
-Vær ikke så fræk. -Hvor er hun fræk.
Man beder om et billede, og se, hvad hun laver.
-Jeg vil i seng. Jeg er træt. -Er du virkelig så træt?
Må jeg gå nu?
-Øjeblik, Asunta. -Vent.
SAGEN OM ASUNTA
Inden vi begynder, vil jeg gerne sige følgende.
Vi mener, det har stor relevans.
Flere afhøringer har fundet sted med den høje dommer,
som vi ikke helt forstår,
inklusiv afhøringen af Laura Prieto og hendes mor, fr. Iglesias.
Vi har fulgt standardprocedurerne.
Vi mener, at standardprocedurerne skal ske i overensstemmelse med retsplejeloven.
Afhøringer på den høje dommers kontor
viser ikke den passende omhu før en retssag
i dette tilfælde.
I blev ikke informeret,
fordi vi ikke fandt det nødvendigt, at advokaterne mødte disse personer.
Det samme gør sig gældende for undersøgelsesdommeren.
Hvis der i det mindste fandtes en optagelse eller rapport fra afhøringen.
-Du er her i dag, ikke? -Ja, i dag.
Ja, men vi fik først kendskab til vidnets forklaring her til morgen,
hvilket krænker min klients ret til et retfærdigt forsvar.
Men problemet, høje dommer, er ikke blot, at denne praksis er sket gentagne gange,
men at vi får kendskab til det ved et tilfælde og gennem medierne.
Hvilket på nuværende tidspunkt, ærlig talt, er oftere end acceptabelt.
-Er det en anklage? -Nej, hvis du ser det som en anklage…
Så må jeg have misforstået.
Lad nu være med at fortolke mine ord.
Jeg har altid respekteret den høje dommers beslutninger.
Hvis jeg vil modsætte mig dem, er det sket gennem de rette kanaler.
Jeg gik ikke til medierne eller ytrede min mening om retsmøderne udenfor retslokalet.
Jeg udtaler mig kun formelt og officielt.
Ja, ja, kvinde, ja.
-Var der andet? -Nej, høje dommer.
-Skal vi begynde? -Ja.
Goddag, Laura. Jeg beklager.
Jeg går ud fra, at du nu ved, hvorfor du er her, ikke?
Udmærket.
Pigen siger, hun kom ud fra en butik på den her gade
og så Alfonso og Asunta i dette kryds.
-Hvor skulle de hen? -Hen til parken?
Hvis de gik den vej, burde de være blevet fanget på kamera.
Fra det her fortov har vi kun en optagelse fra banken.
Sæt den på.
-Her er Rosario på vej til garagen. -Spol frem nu.
Her er de ikke blevet set.
-Der? -Hvorfor?
Hvad? Betaler du, hver gang du trykker play? Afspil den!
Stop der. Spol tilbage.
Det var klokken 18.24.
Hey, hvad er der galt?
-Hvad? -Du ringede ikke.
-Mig? -Ja.
Sikke en morgen.
Mit hoved er ved at eksplodere, så kom med gode nyheder.
Det er dig, der kommer for sent.
Der er det. Det er Laura Prieto.
Vidnet, som så Alfonso og Asunta den 21. september.
Hun er sammen med sin kæreste, og hun holder en pose fra sportsbutikken.
Det gør hende og moderens vidneforklaring troværdig.
Hun så brilleaben og Asunta på drabsdagen.
-Ja. Datoen er korrekt. -Nemlig.
Vi har tjekket tidspunktet for optagelsen på det andet kamera og…
Der kan være et problem. Se.
Kameraet er placeret 30 sekunders gang fra krydset,
hvor Laura så Alfonso Basterra og Asunta.
Klokken 18.24, okay?
-Se lige her. -Den er 18.21.
Tankstationen, hvor Rosario kørte forbi med Asunta. Tre minutter tidligere.
Der er mindst fem minutters gang mellem de to punkter.
Hvis forsvaret bruger optagelsen.
Så kan de sige, at ifølge kameraet kan Laura ikke have set dem på gaden.
-Og så har vi et problem. -Nej.
Vi har en tidsramme, der er åben for fortolkning.
Hvad skete der mellem X og Y? Optagelsen er en del af efterforskningen.
Hvis de finder den, må de bruge den. Hvis de altså finder den.
Luis, hvis jeg ikke kan argumentere for Alfonsos involvering,
er jeg på skideren. Hele bevisførelsen kan falde fra hinanden.
Hvordan kunne Rosario gøre det alene?
Hun kunne ikke engang have løftet liget og båret hende ned og ud i bilen.
Overse ikke skoven for bare træer, Pedro.
Optagelser eller ej, beviserne mod Basterra er overvældende.
Pigen sov hos ham, da hun blev svimmel i skolen.
Og du hørte Laura. Jeg er ikke i tvivl om, at juryen vil tro på hende.
Godt. Du er meget sikker.
Men jeg skal stå overfor juryen.
Hvem ville du tro på, pigen eller Alfonso Basterra?
Hva'?
Luis.
Ikke alle ved det, vi ved om ham.
Far.
Hvorfor er du oppe?
Arteixo sætter sejl kl. 2.00. Kaptajnen venter ikke.
Ja, ja.
Arteixo sætter sejl kl. 2.00. Kaptajnen venter ikke, sønnike.
Du forstår det bare ikke.
Jeg ved, det er lidt sent. Tjek din indbakke.
-Tag dig sammen, sønnike. -Far.
Du lytter aldrig til mig. Du har nok i dit eget.
Havde du ikke brug for hjælp til din bog?
Han venter ikke.
Hvad med kaffe i morgen tidlig?
Som om jeg ikke eksisterede. Ja. Det er altid det samme.
Arteixo sætter sejl kl. 2.00. Kaptajnen venter ikke.
Bare rolig, vi skal nok nå skibet.
Kom. Lad os gå i seng.
-Han venter ikke på nogen. -Nej. Kom.
Kunstnere hader at stå tidligt op, hva'?
Programmet sluttede sent, og jeg måtte bide mig i tungen, da vi var i luften.
Det var dit valg.
-Hvor kom de billeder du sendte mig fra? -De blev fundet på forældrenes telefoner.
Ved du, hvad retsmedicineren sagde? "Pigen er totalt bedøvet."
Hvorfor bedøve ens datter?
Første gang vi ransagede Alfonsos værelse, fandt vi et par shorts ved sengen.
Så skulle du se, hvordan mit hjem ser ud.
Men kriminaltekniske undersøgelser påviste pletter.
Ensomheden kan være svær. Men det er jo hans shorts, ikke?
Og pigens leggings, som vi fandt på hendes natbord, var de også hans?
Og de prikker vi så under UV-lyset som stænk op ad væggen, hvad med dem?
Hvis jeg skriver det, flår de ham levende.
For at skrive om sagen skal man vide mere end efterforskningen.
Man skal også kende de tilstedeværendes version.
Vi taler stadig om indholdet fra Rosario Portos mobiltelefon.
Billeder af pigen i ballettøj med fiskenetstrømper.
Iført voksenmakeup.
Billeder, som mange mener, viser sexede og erotiske poseringer,
som er upassende for en pige i den alder.
Men lad os gøre det klart,
at det, man ser på sit TV, er den originale rapport…
Retsdagene er ikke engang fastlagt, og vi er allerede dømt.
-Har du set, hvad de siger om billederne? -De vil spille jer ud mod hinanden.
Billederne er ren spekulation.
Ingen dommer vil lade sig påvirke af dem eller lade dem indgå som bevis.
Måske ikke en dommer, men juryen.
Vi vil bevise din uskyld i retten.
Vi vil modbevise alle deres indicier imod dig.
Det er uretfærdigt. Så uretfærdigt. Jeg må ud herfra. Jeg har brug for…
Vi har anmodet om kaution igen, og vi får den.
Men vi må være tålmodige.
Malvar mener, I vil se mere skyldige ud, jo længere I er her.
Og det vil han gøre brug af.
Jeg kan ikke mere. Det kan jeg ikke.
Jeg har lyst til at dø.
I burde blive løsladt, mens vi venter på retssagen.
Til syvende og sidst vil beviserne tale for sig selv.
Det er et spørgsmål om dage. Bare vent at se.
TO ÅR SENERE
Er det nok, Rubén?
Jeg putter to oveni på huset, Marisa.
Mine to børnebørn kommer i dag, du aner ikke, hvor meget de spiser.
Vi har ikke børn.
Men vi har en 15-årig nevø, der kan tage godt for sig.
-Børn er skønne. -Og udmattende.
I vores alder er vi glade, hvis det løber rundt.
Det har du ret i.
-Skriv under her. Brevet er rekommanderet. -Alletiders. Endnu en bøde.
-Det er fra Retten i Santiago. -Hvorfra?
-Det er da virkelig tilfældigt. -Hvabehar?
Jeg har vist vundet i lotteriet.
-Godmorgen. -Godmorgen.
Godmorgen.
Høje dommer, før vi går i gang,
vil min kollega fra forsvaret og jeg gerne fremhæve den store bias,
som vi er sikre på, vi vil møde.
Vil I anfægte alle kandidaterne?
Hør her, høje dommer.
Vi mener bare, at takket være mediernes omhyggelige arbejde
er der ikke en eneste person i Spanien, der er uvildig
i forhold til skyldsspørgsmålet.
Hør her. Det her blev afklaret i den tilsvarende anmodning.
Det står jer frit for at anfægte de fire jurymedlemmer.
Godt. Lad os høre forklaringerne.
Forstår du ansvaret ved at være i en jury?
Selvfølgelig. Ingen kan lide det ansvar. Men pigen fortjener retfærdighed.
Nej, jeg ved ikke, hvem Rosario Porto er.
-Er du sikker? -Absolut.
Mener du, man elsker et adoptivbarn så højt, som et biologisk barn?
Den er svær…
For mine børn er mine, ikke? De kommer fra mig.
-Så du kender til sagen? -Hvad er det for et spørgsmål?
-Hvabehar? -Selvfølgelig. Hele landet fulgte den.
Ja. Naturligvis. Ligesom alle andre.
Den kinesiske pige.
Ja, selvfølgelig. Ja, jeg ved, hvem det er.
Jeg kunne i hvert fald ikke gøre hende noget.
Kan du dømme retfærdigt uden at ryste på hånden?
Man kan måske godt ryste lidt.
Man ja. Ja, det tror jeg.
Jeg mener, hvis jeg er sikker. For i sidste ende…
er det et stort ansvar.
Ja, det er det.
Nemlig.
Jeg ville ikke kunne sove, hvis uskyldige sad i fængsel på grund af mig.
Man skal have god samvittighed.
Godt. Retssagen begynder i morgen. Vær her til tiden, tak.
Her ved Retten i Santiago begynder den længe ventede retssag.
Efter to år vil en jury afgøre, om Rosario Porto og Alfonso Basterra
er skyldige i drabet på deres datter, Asunta Yong Fang Basterra Porto.
Der er planlagt 24 retsdage.
Men i lyset af befolkningens harme over forældrenes skyld kan den ende før.
Måske vil vi så få besvaret de spørgsmål, vi har.
Hvorfor? Hvordan kan forældre dræbe deres eget barn?
Vil I fortsætte et fælles forsvar? Tror I, I har en chance?
Vi tror på Rosario Porto og Alfonso Basterras uskyld.
Med de mange partiske læk, som medierne har gengivet til hudløshed,
er vores klienter allerede blevet dømt, før de har sat fod i retslokalet. Tak.
-JJ… -Hvad mener du…
Mange tak.
-God dag. -Og optagelserne fra tankstationen?
Mange tak.
I juryens, anklagerens, de tiltaltes,
Rosario Porto Ortega,
Alfonso Basterra Camporro, og forsvarets tilstedeværelse
indleder jeg retssagen for drabet på Asunta Yong Fang Basterra Porto.
Fr. Porto, som nævnt i efterforskningen…
SEJLGARNET
…hævder betjenten, der var med jer i huset, den aften jeres datter døde,
at du på vej på toilettet stødte ind i en skraldespand.
-Skraldespanden i mit værelse. -Rørte du den på noget tidspunkt?
-Nej. -Er du sikker?
Jeg rørte den ikke.
Jeg ville bare på toilettet.
-Og var du det? -Jeg tror ikke, jeg fik lov.
Godt.
I skraldespanden blev der fundet et stykke orange sejlgarn. Er det korrekt?
Næste billede, tak.
Fr. Porto, hvad blev sejlgarnet brugt til i dit hjem?
Det blev vel brugt…
til havearbejde.
Hvad kan årsagen være til, at det blev fundet i dit soveværelse?
Det ved jeg ikke. Gartnerne går ikke op på værelserne. Jeg ved det ikke.
Vil I ikke nok tage billedet væk?
Fjern billedet.
Tak.
Min kollega blev på findestedet og gennemgik de nødvendige procedurer.
Jeg tog med Rosario og Alfonso til huset i Montouto.
Da vi ankom, deaktiverede Rosario alarmen
og sagde straks, at hun skulle på toilettet.
Jeg så hende gå op på første sal, og jeg fulgte efter hende.
Og der så jeg hende gå ind i et værelse.
-Det med skraldespanden. -Ja. Skraldespanden stod der.
Vi har talt meget om sejlgarnet, men snittet er ikke blevet nævnt.
Enderne på den ene prøve og den anden prøve.
Enderne fra det i skraldespanden matcher ikke det fra findestedet.
De passer ikke sammen. Kan du bekræfte den oplysning?
Det er den samme type sejlgarn.
Materialets form kan ikke bekræftes, når det er blevet klippet.
-Derfor blev det anset som irrelevant. -Vi får se, om det er relevant eller ej.
Under efterforskningen fandt man ud af, at sejlgarnstypen ikke er ret udbredt
i Santiago og Teo-området…
Måske fordi I ikke var grundige nok.
Med betydeligt færre ressourcer end Civilgarden
fandt jeg tre ruller orange sejlgarn i området på en halv dag.
Fandt I ikke lignende sejlgarn under efterforskningen?
Det der er ikke lavet af samme materiale.
Man kan ikke sige, at det er det samme sejlgarn, fordi det er orange.
Nå?
Hvorfor havde efterforskerne så travlt med at lukke efterforskningen hurtigt?
Jeg kan svare for dig.
I have udset jer gerningsmanden fra nulte sekund.
-Ikke fra første, men fra nulte sekund. -Hold dig fra at drage konklusioner.
TANKSTATIONENS KAMERA
Se godt på billedet.
Det er sidste gang, et kamera optog Asunta i live.
Fr. Porto, den aften, hvor du og din eksmand
meldte pigen savnet,
sagde du, at du havde efterladt Asunta derhjemme. Er det ikke sandt?
Jo.
Hun lavede lektier, efter hun var med mig i huset.
Du sagde noget andet til at begynde med.
Hun sagde, hun var træt,
og hun ville færdiggøre sine kinesiske lektier, som fr. Wang havde givet hende.
Hvorfor tog du ikke badetøjet med på den tur? Hvorfor kørte du tilbage?
Fordi jeg skulle lufte ud i huset.
Og… det tager en time.
Hvilken vej kørte du? Vi kan ikke dokumentere denne tur.
Vi tog ringvejen.
Men…
Hvis jeg skal være ærlig, kan jeg ikke bekræfte det lige nu.
Du kan ikke bekræfte det. Nå, okay.
Hvor efterlod du pigen?
Ved Rúa da República Arxentina og Praza do Doutor Puente Castro.
Ved du hvad, fr. Porto?
Der er ingen beviser, der understøtter din påstand. Ingen.
Ingen kameraer, ingen vidner, intet. Overhovedet ingenting.
Men der er beviser for dine første udsagn.
Du sagde, at pigen ikke var med dig i bilen.
Da du fik kendskab til overvågningsmaterialet,
var hun pludselig med.
Fr. Porto, sidst din datter blev set i live,
sad hun i bilen sammen med dig på vej til den ejendom, som du ejer.
-Holder du fast i din påstand? -Påstand? Det var det, der skete.
INDKØB AF LORAZEPAM
Kan du huske, at du den 5. juli 2013 købte
en æske med 50 lorazepam-piller
på López Sierra-apoteket på Rúa do Hórreo nummer 23?
Jeg husker ikke datoen, men det stemmer nok.
Jeg stod for at købe Rosarios medicin og mange andre ting.
Hvad har du så at sige til den 9., 18. og 23. juli?
Hendes musiklærer fortalte dig, at Asunta havde det skidt.
Kan du huske, du sagde, at hun var bedøvet?
Nej. Jeg sagde, at hun virkede som en, der var bedøvet.
Det er noget andet.
-Det ved jeg ikke, om du forstår. -Jo.
Asunta tog nogle stærke antihistaminer mod sin allergi.
Godt. Hvordan vil du forklare, at Asuntas toksikologiske analyse
ikke fandt spor af allergimedicin,
men til gengæld fandt spor af, hvad der svarer til 27 lorazepam-piller?
Asunta tog medicin mod sin høfeber.
Mener du det "hvide pulver",
som Asunta fortalte sin lærer, at I gav hende?
Medicin, som hendes læge i øvrigt nægter at have udskrevet til hende.
Sig mig engang.
Synes du, det er normalt at købe 125 lorazepam-piller på ti dage?
Rosario havde det svært. Hun havde lige været indlagt.
Hun vidste ikke engang, hvor hun lagde sin telefon. Hun havde…
Hun havde forlagt nogle piller, men havde brug for dem.
Hr. Basterra.
Sig mig en ting.
Hvad lavede du, når Asunta sov?
Sov. Og ikke andet.
Luis. Hvad så?
Beklager, at jeg ikke kom til begravelsen. Jeg har haft så travlt.
-Hvordan har du det? -Fint.
"Intet varer evigt," som han plejede at sige.
De sidste par måneder var han dårlig nok sig selv.
Det gør mig ondt.
Nå…
Bare man var anklager og kunne se deres ansigter.
-Det ser godt ud. Jeg vil ikke lyve. -Det gør det.
Du fik en upåklagelig efterforskning. Men husk, det er ikke slut endnu…
Bare rolig.
Det ved jeg.
Vil du vise billederne?
Jeg vil bede jer om at kigge på billederne.
BILLEDERNE FRA MOBILEN
Stop ved det der, tak.
Alfonso, jeg vil bede dig om at se på dette billede.
Jeg mener, at Rosario har forklaret, at Asunta kunne lide at lege mumie.
Det sagde hun ikke.
Rosario sagde, at vores datter kunne lide at klæde sig ud.
Og hun nævnte nogle eksempler.
Hvorfor insistere på at vise det foto,
som har bestemte undertoner? Hvorfor ikke vise det forrige?
Hvorfor lade det her stå med skjulte og mørke motiver?
Det virker forudindtaget.
Anklageren vil spørge ind til det her billede.
Tog du billedet, hvor Asunta er klædt ud til kabaret?
Det tror jeg ikke.
Jeg er næsten 100 % sikker på, de blev taget med Rosarios telefon.
På daværende tidspunkt havde jeg en mursten, som ikke tog ret gode fotos.
Næste billede, tak.
Gå tilbage, tak.
Tak.
Er det din hånd?
Det er det nok. Ja.
Ja. Det er det.
Er det også dig, der tager billedet?
Det ved jeg ikke. Jeg aner det ikke.
-Kan du ikke huske øjeblikket? -Nej.
Vi tog hundredvis af fotos af vores datter.
Ligesom alle forældre, der tager mange billeder af deres barn.
Hvad siger du, hr. Basterra?
Tog du billederne, eller tog Rosario dem?
Fr. Porto,
var tøjet, makeuppen efter skolens anvisninger,
så alle pigerne så ens ud?
Ja. Alle pigerne havde ens tøj på til opvisningen.
Det blev forklaret af hendes lærer under efterforskningen.
Under efterforskningen blev billederne fundet på din datters telefon.
Er det sandt, at denne telefon havde været din?
Ja. Det var min.
Da jeg skulle have en ny, gav jeg den til Asunta.
Så sig mig en ting.
Hvordan giver det mening, at nogen tager den slags billeder,
med hvad der ifølge anklageren er fordækte intensioner,
på ofrets egen telefon?
Helt ærligt?
-Helt ærligt. -Det ved jeg ikke.
Jeg ved det ikke.
Høje dommer, jeg vil gerne tilføje noget til de billeder. Må jeg?
Værsgo.
Jeg tror kun, folk med en beskidt tankegang
ville misfortolke billeder af en pige klædt i balletdragt.
Jeg forstår det bare ikke.
Jeg ved ikke, hvad anklageren vil antyde.
Selv hendes lærer sagde, at alle pigerne tager sådanne fotos efter opvisningerne.
Jeg ved ikke, om folk her i lokalet har børn, der optræder,
men de er normal oppe at køre bagefter.
Ikke flere spørgsmål.
Hr. Miranda.
Jeg vil bede dig om at kigge omhyggeligt på billederne.
SYNLIGHED PÅ VEJEN
Her.
Stop der, tak. Klokken er 22.17.
Klokken 22.17. Mind os om,
hvor du var på det tidspunkt lørdag den 21. september.
På det tidspunkt gik jeg med en lommelygte på vejen med min kone.
Og omkring 23.15, 23.20
gik vi 60 til 70 centimeter fra, hvor liget senere blev fundet.
Vi så ingenting den aften.
Så hvis det havde været der, ville I have set pigens lig.
Jeg mener, var der lys? Det var sent om aftenen.
-Sagde jeg ikke, vi havde en lommelygte? -I havde en lommelygte.
Så hvis de tiltalte var på politistationen for at melde deres datter savnet,
på samme tid som du gik hen ad vejen,
er det jo umuligt, at de kunne have efterladt liget der, ikke?
Tak.
Hr. Miranda.
Husker du, hvad du sagde under efterforskningen?
Jeg husker det ikke ordret, men jeg sagde det samme som nu.
Jeg er ikke Gud, men liget var der ikke.
Godt. Sig mig en ting til,
talte du med din kone?
Ja, og hvad så?
Så er det muligt, at du ikke var opmærksom på rabatten i det øjeblik, ikke?
Sig, hvad du vil, men jeg tror ikke, liget var der. Skal jeg sige, det var der?
Nej. Jeg tror ikke, hun var der.
Men den dag, hvor sigtbarhedstesten blev lavet med Civilgarden,
kunne du ikke lokalisere T-shirten,
som de havde efterladt på selvsamme sted, som pigen blev fundet.
Vel?
Høje dommer. Jeg vil gerne anmode om, for sandhedens skyld,
at juryen kan komme ud på vejen og efterprøve,
om vidnet kunne have set Asuntas lig eller ej.
Afvist.
Juryen vil kun vurdere beviser fra sagsakterne, som vises i retslokalet.
Jeg har det frygteligt.
Jeg sidder der som et andet fugleskræmsel i otte timer og forstår ikke halvdelen.
Det er snart forbi.
Og hvis man udebliver, kommer de efter en.
Spørg mig om inderlår, skank, yderlår… Men loven… Hvad ved jeg om loven?
Du skal ikke kende loven. Du skal give dem din mening.
Og stop det der, før du ødelægger den.
Jeg har ikke sovet i tre dage. Jeg er ude af mig selv.
At se pigen ligge der som en lille engel…
Jesus. Jeg kan ikke få det ud af hovedet.
Kan du huske Xurxo?
Han kørte af hovedvejen og ud i floden Miño.
Han slap ud, men hans kone blev i bilen og druknede.
-To dage senere sprang han ud af vinduet. -Han var nok skidefuld.
Skyldfølelse er noget frygteligt noget.
Det er det, der forundrer mig ved dem. Det lader til, de sover godt om natten.
Ja. Nok var Xurxo en drukkenbolt, men han var en normal fyr.
Husk, vi skal spise middag med min søster i aften.
Når vi for en gang skyld spiser ude…
Det tager ikke lang tid. Vi er der snart, okay?
Det er her, pigen…
Hvad nu?
Kan du se det eller ej?
FÆNGSEL
-Ud med det. -Jeg sagde ingenting.
Netop derfor. Jeg ved, du tænker det samme som mig.
Vi får tæsk.
Vi har stadig nogle muligheder.
Vi vidste, det ville blive en svær sag. Men du kunne ikke lade den være.
Nej, det kunne jeg ikke.
Jeg håbede, at der var noget andet at holde fast i.
Du tror stadig, Rosario skjuler noget, ikke?
Men hun vil ikke hjælpe dig. Du har læst hendes mentalerklæring.
Hun er narcissist. Hun har kun ondt af sig selv.
Hun vil ikke fortælle noget, der kan sværte hendes omdømme.
Det er nemt at skrive sådan en erklæring, når tingene er sket.
Hvis de lavede dem, inden forbrydelserne blev begået, undgik vi en masse problemer.
Hvad gør vi, Rosario?
Sagen er blevet meget kompliceret, jeg vil ikke lyve.
Hvad ville du tro, hvis du sad i juryen, og du vidste, at tiltalte løj?
Du anmeldte ikke et muligt drabsforsøg på din datter.
Du stoler heller ikke på mig.
Jeg har brug for noget til at overbevise juryen om, at du er uskyldig.
Noget, du ikke har fortalt mig endnu.
-Jeg ved ikke… -Men der er ikke mere.
Der er ikke mere…
Tænk dig godt om, for vi har snart ikke flere muligheder.
Eller tid.
Måske behøver det ikke være om dig selv.
Jeg ved ikke, måske noget om Alfonso.
Nævn ikke Alfonso. Det hele er hans skyld.
Jeg burde ikke være her.
Jeg ville bare være lykkelig.
Ikke andet, Juanjo.
Jeg ved stadig ikke, hvorfor du siger, det var hans skyld. Det gør jeg ikke.
Godt.
I så fald fortsætter vi med det fælles forsvar. Det er vores eneste mulighed.
I forbliver sammen.
Til det sidste.
Skal vi af sted?
Jeg har bedt om fem minutter.
Din ekskone trækker dig med ned, og jeg kan ikke hjælpe dig sådan her.
-Vil du tilbringe 20 år i fængsel? -Selvfølgelig ikke.
Godt. Så bør vi overveje et andet forsvar.
Du har flere muligheder, hvis du står alene.
Men det er din beslutning.
Intet ændrer på, at min datter er væk.
Nej.
Nej, Alfonso.
Asunta kommer ikke tilbage. Det er sandt.
Men det gør de to år, du har siddet her, eller de 20, du vil få, heller ikke.
De vil overbevise alle om, at du kørte med til Montouto.
De har et vidne.
Jeg var slet ikke i huset den dag.
Hvorfor dækker du over hende?
Rosario dræbte ikke Asunta. Og du får mig aldrig til at sige andet.
Jeg må vide, hvorfor du gør det her. Jeg forstår det ikke.
-Hun er min kone. -Nej.
Ikke siden hun begyndte at være sammen med sin elsker.
Hvad er det her? Stolthed?
Hvad vil du bevise? At du er hævet over alt og alle?
Lige nu har de nok til, at du ikke går herfra som en fri mand.
Og de skal overbevises om ikke at tro pigen, som siger, hun så dig.
Lad os være lidt realistiske, okay?
Vi går ud og siger, at Rosario blev nervøs og ringede til dig.
-Og at… -Jeg vil ikke lyve for nogen.
Din tavshed bliver din egen dom.
Sig mig en ting.
Kunne du leve med at have delt dit liv med dit barns morder?
Det ved jeg ikke.
Jeg ved det ikke. Men jeg har været i faget i mange år, og en ting er sikker.
Ingen uskyldig vil i fængsel.
Godt.
Vær ærlig.
Hvad tænker du?
Det samme som alle andre.
At du holder noget skjult, som er værre end din datters død.
Hvad lavede du om eftermiddagen den 21. september?
TELEFONOPLYSNINGER
Jeg satte mig og læste. En bog, selvfølgelig.
Hvor længe var du i din lejlighed?
Indtil omkring 21.30 eller 21.45.
Jeg var der hele eftermiddagen.
Og er telefonforbindelsen god i din lejlighed?
Normal, ja, standard. Som overalt i byen. Jeg…
-Jeg forstår ikke spørgsmålet. -Lad mig uddybe.
Hvordan er det muligt, at din mobil ikke udsendte et signal
mellem 15.00 og 20.43 samme aften?
Eller slukkede du din telefon, så du kunne forsvinde?
Nej. Min telefon var ikke slukket. Jeg ved ikke, hvor du får det fra.
-Så din telefon var tændt den aften? -Nej, ikke den aften. Altid.
Det, anklageren udelader i sin argumentation, er denne ekspertudtalelse,
som gør rede for, at Alfonsos mobil kunnet have været forbundet til hjemmets wi-fi
og derfor ikke blev registreret af mobilmasterne.
Og selv hvis mobiltelefonen ikke havde forbindelse til masterne i alle de timer,
kunne den stadig have foretaget opkald. Okay?
Foretog du nogen opkald med mobilen den eftermiddag, hr. Basterra?
Ja, jeg mener, jeg foretog flere opkald.
Et til Rosarios fastnet.
Et til Asuntas mobil og til telefonen i Montouto. Faktisk adskillige gange.
En magisk telefon, som kan ringe, når den er slukket.
Høje dommer, det er vildledende. Tidspunkterne for opkaldene er senere…
Han modtog også opkald den dag.
Lad mig minde jer om, det her er en retssag.
Respekter, når andre taler.
-Er der flere spørgsmål? -Nej.
Nu har forsvarsadvokaten ordet.
Som sagt modtog hans telefon også opkald den dag.
For eksempel et omkring klokken 21.36
fra hans tidligere adresse på Doutor Teixeiro.
-Korrekt? -Ja. Det er korrekt.
Er det også korrekt, at personen, der ringede, var Rosario Porto?
Ja.
Hvad talte I om?
Hun ringede for at sige, at hun ikke kunne finde Asunta.
Hun spurgte, om hun var hos mig.
Var det det hele? Talte I om andet?
Jeg bad hende ringe til Asuntas venner og deres mødre…
-I værste fald burde vi gå til politiet. -Alfonso, opkaldet varede fem minutter.
Fem minutter.
Er du sikker på, det var alt, hvad I talte om?
Tænk dig godt om.
Det behøver jeg ikke.
Laura Prieto Iglesias kaldes til vidneskranken.
DET SIDSTE VIDNE
-Hej, Laura. -Hej.
Vil du fortælle os dit fulde navn, og hvordan du kendte Asunta?
Jeg hedder Laura Prieto Iglesias. Jeg kendte Asunta fra fransk.
Så du er ikke i tvivl om, at du så Asunta og hendes far
gå ned ad gaden den 21. september?
Jeg er sikker. Fordi… man kan ikke tage fejl af far og datter.
Hvornår og hvor så du dem?
Uden tvivl efter 17.30 og før 19.00.
Jeg gik ned ad Rúa do Xeneral Pardiñas og så dem.
De gik på República del Salvador.
-Og hvor kom du fra? -Jeg havde købt sko.
Sneakers. I sportsbutikken i den ende af gaden.
-Lidt længere ned. -Mange tak.
Hej, Laura.
Anklageren hævder,
at i det tidsrum mellem 17.30 og 19.00, som du nævner,
var Asunta allerede bedøvet.
Bemærkede du noget usædvanligt ved hendes gang?
-Noget, der fangede din opmærksomhed? -Næ. Jeg bemærkede intet.
Men Laura, på daværende tidspunkt havde Asunta 27 lorazepam-piller i systemet.
Hvis indtagelsen af disse piller fandt sted i Alfonso Basterras hjem,
som efterforskningen konsekvent antyder,
undrer jeg mig over, at det var muligt for Asunta at gå helt normalt på gaden.
Er du sikker på, at du ikke bemærkede noget?
-Det har jeg jo sagt. Jeg bemærkede intet. -Godt.
Rosario forlader garagen klokken 18.14
og kører forbi tankstationen klokken 18.21.
Jeg vil gerne bede om, at kvitteringen for sneakerne bliver vist.
Dokument 1344a, som er stillet til rådighed af Civilgarden
efter de nødvendige undersøgelser, tak.
Tak.
Laura, vil du læse dato og klokkeslæt på kvitteringen?
-Den 21. september klokken 18.21. -Klokken 18.21.
Lad os sige, du gik, da du betalte,
og fra butikken til krydset er der højst et par meter,
hvordan kan du så have set Asunta på gaden,
når anklageren placerer dem i en bil på vej til Teo på samme tid?
Høje dommer, kasseapparatet var ikke forbundet til internettet.
Det blev derfor afvist som bevis.
Endnu et eksempel på jeres manipulation af tidslinjen.
-Fr. forsvarer. -Når det passer jer.
-Ønsker forsvaret en irettesættelse? -Når det passer dem.
Besvar ikke spørgsmålet.
Jeg er sikker på, det var dem, og sikker på, det var den dag.
Ikke flere spørgsmål.
Lad os se bort fra Laura Prietos udtalelse
om at have set Alfonso Basterra…
PROCEDURE
…sammen med sin datter på gaden samme aften som drabet fandt sted.
Lad os se bort fra telefonoplysningerne,
hans manglende samarbejdsvilje under efterforskningen
og den lange liste af uoverensstemmelser, løgne og modsigelser fra begge tiltalte.
Det er blevet bevist under retssagen, at Asunta Yong Fang Basterra Porto
gentagne gange blev bedøvet med lorazepam
i løbet af de sidste tre måneder af sit liv.
Og i den forbindelse er der en fællesnævner.
Lejligheden på Rúa da República Arxentina. Det er hr. Basterras lejlighed,
hvor barnet havde sovet, da svimmelheden opstod.
Det var i hans lejlighed, hun spiste frokost for sidste gang
sammen med sin mor Rosario Porto.
Gad vide, hvorfor hr. Basterra,
med de talrige belastende beviser mod hans kone,
nægter at vende sig imod hende.
Ved I hvorfor?
Fordi de begge havde grund til at skaffe sig af med Asunta.
Rosario Porto Ortega,
fordi hun følte sig overvældet af sin datter,
og Alfonso Basterra Camporro, fordi han var villig til at gøre alt
for at få sin ekskone tilbage
og dermed også sin livsstil.
Denne forbrydelse bandt dem sammen for evigt.
Anklageren taler om beviser.
Men i dag, to år efter barnets død,
er der ikke et eneste bevis, ikke et eneste, der placerer min klient,
Alfonso Basterra, i huset i Montouto eller på vejen, hvor Asunta blev fundet.
Men hvordan kan anklageren forsvare og argumentere for,
at min klient kunne være to steder på en gang?
Det samme spørgsmål har jeg,
når Laura Prieto påstår, at hun så Alfonso og Asunta på gaden.
Hvordan er det muligt?
Ud af de 37 overvågningskameraer, man har gennemset,
viser ikke et eneste et billede af hr. Basterra og hans datter.
Se. Svaret er det samme.
Laura Prieto lyver ikke. Hun fortæller, hvad hun tror, hun så.
Laura Prieto tager fejl af dagen.
Fordi den 21. september 2013 forlod Alfonso Basterra ikke sit hjem.
Jeg gentager. Han forlod ikke sit hjem.
Hvorfor er anklageren så forhippet på at skabe en tidslinje,
der udelukkende er baseret på indicier?
De ønsker, at I skal tro,
at de tiltalte bør have et alibi, når det i virkeligheden er anklageren,
af respekt for en retfærdig rettergang,
der bør bevise de alvorlige anklager, som bedømmes i dette retslokale.
Det har de endnu ikke gjort.
Personligt vil jeg gerne sige,
at hvis jeg i løbet af mit forsvar har kunne bidrage til,
at I dømmer uden fordomme, at I lader jer lede af fornuft,
og at I derfor kan afgive jeres stemmer med den ansvarsfølelse, jeg ved, I har,
så har jeg gjort mit job.
Nu er det jeres tur til at gøre jeres.
Mange tak.
Medlemmer af juryen.
Under retssagen har anklageren fastholdt en anklage,
som baseres på spinkle beviser,
der ikke holder stik, eller ren og skær gisning.
Sandheden er,
at der ikke var belastende beviser mod de tiltalte,
som min kollega i forsvaret har nævnt. Og det er der stadig ikke.
Som mange af jer sikkert allerede ved, er Rosario Porto uddannet jurist.
Hun har dokumenteret intellektuel træning og er en intelligent person.
Tror I, at hvis hun havde dræbt sin datter,
at hun ville efterlade sig spor, tegn eller rester efter sin forbrydelse?
Som det berygtede hvide pulver eller sejlgarnet.
Det ville ikke give mening.
Jeg vil gerne minde om, at der stadig går en person rundt derude. Ustraffet og fri.
En farlig person, der kunne dræbe igen.
Og at anklageren, i samarbejde med undersøgelsesdommeren,
satte sig for at gøre en mor til et monster.
Her sidder monsteret ved min side.
Hvilket motiv kunne de forældre have,
som gav deres datter den bedste uddannelse
og elskede hende over alt, til at beslutte sig for at dræbe hende?
Lad mig svare. Intet motiv.
Derfor beder jeg jer om at analysere fakta,
både de beviste og ubeviste fakta,
og tage jer tid til at votere samvittighedsfuldt,
inden I når frem til en kendelse.
To personers ære og frihed står på spil.
De har allerede har siddet to år i fængsel og mistet deres eneste datter.
-Det var alt. Tak. -Tak.
Efter beviserne er blevet fremlagt fra anklageren og parterne,
er det nu jeres tur til at votere. Held og lykke.
Jeg opfordrer jer til at dømme ud fra de fremlagte beviser. Tak.
Lad os stemme.
Idéen om, at nogen vil dræbe sin datter…
Jeg synes ikke, det er ret klogt. Forstår I, hvad jeg mener?
Han forlader huset, men er ikke set af et eneste kamera.
For at undgå kameraerne må han tage en omvej,
gå gennem mange flere gader.
Især en lørdag eftermiddag i Santiago! Det er sensommer, der er mange mennesker.
Jeg leverer med min varevogn. Klokken 18.00 er alle ude at gå en tur.
Og pigen var helt bedøvet! Midt på gaden. Og ingen har bemærket det?
Jeg ved ikke. For mig virker det utrolig sløset.
Vi må dømme ud fra alle beviser. Nogen vil give mere mening end andre.
Det er vigtigt at se sagen i et perspektiv.
Ja, og jeg prøver, men jeg tvivler.
Der er beviset om…
at han ikke gjorde dit, og han ikke gjorde dat.
Ergo må han være skyldig. Jeg ved ikke.
Men du har set, hvad han undlod at gøre. Han anmeldte det ikke.
Han var ikke interesseret i at undersøge indbruddet og overfaldet.
Han tog ikke pigen til lægen på trods af anfaldene.
Ja, vi ved, hvad vi ville have gjort. Men man skal være der.
Min mor plejede at sige: "Familieforhold klares i hjemmet."
Måske har det ingen betydning…
Hvad ville din mor sige om Basterras inaktive telefon?
Måske ville hun tro, han ikke ville spores.
Og efter hvert pilleindkøb blev hun svimmel, når faren havde hende.
Og de tidspunkter, hvor hun tog lorazepam, passer med spisetiderne hos hendes far.
Stem, hvad du vil, men vi skal stemme.
Fulgte du sagen i medierne?
Nej, jeg arbejder for meget.
Så hørte du ikke samtalerne mellem Basterra og Porto i deres celler.
"Og sig ikke noget problematisk. De lytter til os."
Det sagde Alfonso til Rosario.
"Din beskidte fantasi bliver et stort problem," svarer hun.
"Havde du tid til det der?"
-Sagde de det? -Det er en samtale mellem dem.
Det siger man kun, hvis man har noget at skjule.
Okay, lad os se…
Samtalerne blev ikke nævnt under retssagen, vel?
Hvad så? Så kan vi ikke tage dem i betragtning.
Uanset hvad, er de ægte. Vi har hørt dem.
Jeg er ikke i tvivl. Så lad os stemme.
Juryens talsmand har ordet.
En enstemmig jury…
finder den tiltalte Rosario Porto Ortega
skyldig i drabet på en forsvarsløs Asunta Basterra Porto.
Ligeså finder en enstemmig jury den tiltalte Alfonso Basterra Camporro
skyldig i drabet
på en forsvarsløs Asunta Basterra Porto.
Kendelsen er truffet ud fra følgende fakta.
At Alfonso Basterra Camporro og Rosario Porto Ortega…
Godt arbejde, I to.
-Vi ses i næste uge. -Ja, vi er begge på Fiaño-sagen.
JJ. Du hader virkelig, når det er en svær sag at vinde.
Vi ses.
En af dagene giver de os nøglerne, så vi selv kan låse af.
Rosario.
Vi vidste, det ikke ville blive let.
Men vi vil afprøve hver eneste mulighed.
-Vil du gøre mig en tjeneste? -Ja.
Jeg vil gerne indrykke en nekrolog
for Asunta hvert år den 22. september.
-Jeg kan give dig oplysningerne til… -Vil du tage dig af det?
Selvfølgelig.
Der skal stå…
"Jeg vil altid elske dig.
Mor."
Du kan selv indrykke den, uanset hvor du er.
-Det kan de ikke nægte dig. -Lov mig det.
Lov mig, du gør det.
-Juanjo. -Okay.
Tak. Mange tak.
Sara, pas på, du ikke falder. Pas på.
Det er vores job at indsamle beviser.
-Andre fortolker dem, ikke? -Jo.
-Det er, hvad det er. -Det er, hvad det er.
Værsgo. Tag ham.
Sig til mor: "Det er, hvad det er."
-Her. -Det er, hvad det er.
Den verden, de vokser op i, bliver nok bedre end den, vi voksede op i.
Ikke? Vil du drikke?
-Vand. -Vand?
-Lad os håbe det.
Hvad er der, min skat?
I dag faldt der endelig dom i retssagen om Asunta Yong Fang.
Efter juryens votering mente de, at både Alfonso Basterra Camporro
og Rosario Porto Ortega udførte…
Rosario Porto og Alfonso Basterra blev idømt 18 års fængsel
for drabet på deres datter Asunta.
Både Retten i Galicien og Højesteret stadfæstede dommen.
De mente, kendelsen var givet på et korrekt grundlag,
bortset fra beviset for Alfonsos tilstedeværelse i Montouto.
Efter flere mislykkede forsøg
begik Rosario Porto selvmord i fængslet den 18. november 2020.
Indtil da indrykkede hun en nekrolog i avisen til ære for sin datter hvert år.
Alfonso Basterra vil sidde i fængsel indtil 2031.
Han har sagt, at han vil afsone den samlede straf
som bevis på sin uskyld.
Baseret på en sand historie. Nogle karakterer og scener er fiktion.
Tekster af: Dorthe Pedersen