Nu!
Ce ai făcut, ticălosule?
Băga-mi-aș!
Alo!
- Știu cine e ucigașul. - Amparo?
Credeam că ai murit. M-ai speriat.
Cu câteva luni înainte de Expo,
ticăloșii ăștia petreceau și au ucis o prostituată din greșeală.
Da, știu. O prostituată columbiană.
Șeful pazei a făcut-o să dispară în incendiu.
L-au mituit cu banii de la guvern.
De unde știi?
Mi-a zis Fernando Victoria.
Ți-a spus și că avea un fiu de 15 ani care a văzut totul?
Asta nu.
Deci acum ar avea…
- Ar putea fi el? - El e!
Dar de ce să caute răzbunare acum, după 30 de ani? Nu are sens.
Nu știu.
Ministrul a ucis femeia, iar el îl lasă acum la urmă.
Ministrul trebuie avertizat repede.
La naiba! Habar n-ai ce nenorocire e aici.
Hai în Santa Justa în 30 de minute.
Ne vedem curând.
Ești sigur? Nu vrei să chemi poliția?
S-a prescris deja.
Dacă o fac, va publica clipul. Nenorocitul mă ține de boașe.
I-a ucis pe toți. Doar eu am rămas.
Una e să ucizi un om de afaceri terminat și alta să asasinezi un ministru.
Prostii!
Uită-te la cadavre. Ai văzut cum le-a lăsat?
Tipul ăsta nu glumește.
Dacă nu plătesc, mă atacă.
- Nu ai atâția bani. - Știu!
Partidul nu te va ajuta ca atunci. Așteaptă doar o scuză ca să scape de tine.
De parcă nu știu asta.
Soția mea.
- Bună dimineața! - Bună! Bună dimineața!
Vorbește cu ea!
- Nici ea nu are atâția bani. - Ea nu, dar familia ei…
are.
Ea e Marga, mama, iar el e bucătarul, care ne-a zis…
Îi dădusem un cot unui tip. I-am spart nasul, dar n-am vrut.
Ne-au băgat acolo…
apoi l-am văzut pe Ramiro, care…
Când l-am văzut pe Ramiro, da…
Eram cu ochii pe el. A început…
Urmau să ne omoare. Asculți?
- Ce? - Mă asculți?
- Cine e Carmen? - Cea care m-a salvat acasă la Rosa.
- Da. - Eram cu ochii pe el.
Tipul s-a enervat și ne-au scos gorilele.
Ne duceau la un garaj și, deodată, Carmen a scos o chestie…
Să nu te vadă nimeni.
Avem o singură șansă, mă auzi?
- Da, dle. - Da, dle, pe naiba!
Să nu te vadă nimeni!
Promite. Altfel, dacă supraviețuiesc, te rezolv.
- Promit. - Continuă.
Îmi salvezi viața. O să mă revanșez.
Sărmana e speriată.
Nicio grijă.
Acesta e numărul dulapului.
Aici e cheia.
Când e gata, sună-mă imediat pe ăsta,
nu pe mobilul de ministru.
- O să meargă bine. Vă garantez. - Sper.
S-a făcut.
- Sigur? Nu te-a văzut nimeni? - Da. Totul e în ordine.
Perfect.
Acum m-a sunat.
S-a făcut.
Foarte bine.
Cred că sunt cel mai norocos om din lume.
Nu știu ce s-ar întâmpla cu mine dacă nu te-aș avea alături.
Și mai avem câteva ore până la recepție.
Nu, dragule.
Du-te în baie și masturbează-te cu gândul la târfa pe care ai ucis-o.
Pe mine mă lași în pace.
Ia uite ce ciudat!
Ăsta cine e?
E o proprietate privată.
- Stai! - Nu mișca! Stai!
NUMĂR NECUNOSCUT
- Alo? - Vine după tine.
- Cine ești? - O să te omoare. Acum.
E la ușa ta.
Nu înțeleg. I-am dat banii.
Dacă nu-l termini tu, până la urmă te va termina el pe tine.
Cine ești? De ce mă avertizezi?
Alo!
- Nacho, eu sunt. - Da.
Să nu stai la mai mult de un centimetru de mine!
- Schimbul de tură e… - Niciun schimb de tură!
Fiți cu ochii în patru.
Nenorocitule!
Teresa!
Nu! Nu închide ușa!
Deschide ușa, te rog!
Teresa, deschide-o, te rog!
Deschide-o naibii, te rog!
Teresa, deschide ușa, te rog! Deschide ușa, la naiba!
Teresa, te rog!
Te rog!
Teresa, deschide, te rog!
Teresa, deschide ușa!
Te rog!
Teresa, te rog!
Te rog!
Nu, te implor!
Nu, te rog.
Isuse!
Richi!
Băga-mi-aș!
Sunteți bine? Scuze, vă simțiți bine?
- Nu vă uitați. - Totul bine?
- La naiba! - Stați jos.
S-a terminat. E gata.
- Îmi pare rău pentru soțul dv. - Ați venit la lansarea soțului meu.
Voiam să-l avertizez de pericol, dar n-a ascultat.
Regret să vă spun că soțul dv. a fost implicat în moartea…
În moartea unei prostituate, știu.
- Nu mai accept șantajul. - Ascultați-mă.
Tipul care a încercat să vă omoare e fiul acelei fete.
E un nebun care se răzbună pe cei care au luat parte la moartea ei.
Asta nu trebuie să se afle. Ar distruge reputația soțului meu.
Reputația lui? Asta vă îngrijorează?
În măsura în care o afectează pe a mea.
Din cauza soțului dv. și a amicilor lui,
și soțul meu e mort, înțelegeți?
- Deci voi i-ați dat telefon? - Cui?
A fost sunat și avertizat că ucigașul e pe drum.
- Cine l-a sunat? - Vă spun că nu știu.
Dacă nu era telefonul, eram moartă și eu.
Cât era ceasul atunci?
V-a fost tare dor de mine?
Și tu? Nu-l saluți întâi pe tatăl tău?
Poftim, uite.
Bună!
- Ce faci, iubito? - Cam târziu.
S-a răsturnat un camion.
Stai o clipă!
- Ce vrei? - Știu că nu mai e cazul tău,
dar trebuie să mă asculți. Doar tu ne poți ajuta.
Eu sunt Amparo.
M-am gândit eu.
Cineva îl folosește pe fiul prostituatei
ca să iau banii
și să facă totul să pară o răzbunare personală.
Întocmai.
Dacă-l găsim pe cel care a sunat, aflăm cine a plănuit totul.
Să văd dacă am înțeles bine.
Un caz de corupție, o crimă de natură sexuală,
un magnicid și un criminal în serie.
Și, pe deasupra, îmi ceri să urmăresc apelurile ministrului de interne
pentru că așa ai tu chef, Richi?
- Am uitat ceva? - Nu, cam asta e tot.
O să vă ajut.
E ultima dată. Dacă mă prind, mă trimit în străinătate.
Și jur pe familia mea, Richi, dacă se întâmplă asta, îți tai boașele.
Mersi mult, Manchado.
UTILIZATOR: MANCHADO9932
Bun.
Ce-a pățit biroul tău?
L-au transformat copiii în cameră de joacă.
- Desigur. - Numărul ministrului.
Poftim!
Cred că e ăsta.
Am ajuns la scurt timp după aceea.
954? Un număr din Sevilla.
GEOLOCALIZATOR
Ai zis cinci minute.
- Încă puțin, Jorge. - Joc Fortnite online.
Mă lași să lucrez o clipă?
CABINĂ TELEFONICĂ
O cabină telefonică.
- O fi ultima din La Cartuja. - Înapoi la Sevilla.
La ce te gândești?
- Tu ce crezi? - Spune-mi!
Nu avem niciun suspect.
Șeful pazei, mort.
Și cel de la bordel, la fel.
- Da. - N-avem nimic.
Doar un apel pe care l-ar fi putut da oricine.
Ne scapă ceva.
Dar ce?
Îmi stătea pe vârful limbii, dar omul de acolo a deschis o bere
și m-am pierdut.
Facem o treabă grozavă. Mai bine decât poliția.
E de la sine înțeles.
Nu crezi că suntem o bună pereche de investigatori?
Amparo, suntem o pereche minunată.
Toată lumea o știe.
Cred că trebuie să căutăm șantajistul.
Unul care știe povestea și are nevoie de bani după 30 de ani.
Stai așa.
Ieri, la Fernando Victoria, am văzut ceva ciudat în cutia poștală.
Rahat!
RGA
Mi-a amintit de un caz mai vechi. E o…
RGA
firmă de avocatură care se ocupă de daune majore.
„Rivas Guridi, Avocați.” Ce e asta?
Când ai datorii mari la bancă și îți declari insolvența,
banca angajează o astfel de firmă de avocatură pentru proces.
Crezi că Fernando Victoria…?
Era în cutia lui poștală.
Nu cred. I-au pus bombă în birou.
- Era aproape paralizat. - Alibiul perfect.
- „Cum să fiu eu? Era să mor.” - Rahat!
Cum putem afla dacă e-n insolvență?
Prin Manchado. Dar ai auzit ce a zis. Nu ne mai ajută.
Stai așa!
Ce faci?
Carmen, ascultă cu atenție.
Poți accesa conturile lui Fernando Victoria?
Da. Află dacă e-n insolvență sau dacă are datorii.
Rahat!
Ce este?
Mereu ajungem târziu. La naiba!
- Da? - Confirmat.
Victoria e plin de datorii.
Stai puțin.
- Acum. - Tocmai i-au pus poprire pe firmă.
Nenorocitul! Cine știe unde e ticălosul acum?
- Pleacă cu trenul la Madrid. - De unde știi?
- Îl văd la bilete. - De ce ești acolo?
- Să fiu acasă cu pisica? - Nu. Venim.
- Cine naiba e? - Carmen.
Repede! Trenul pleacă în zece minute.
La naiba!
Suntem la 16 minute cu mașina.
- Va trebui să fugim. - Haide.
- Manchado? - Nu mi-ai luat arma, nu?
- Despre ce vorbești? - Haide, Richi.
Jur că n-am luat-o.
- O să am probleme. - Poate fiul tău.
Trebuie să închid. Mă grăbesc.
- Nu, Richi. - Altă dată.
Nenoro…
A zis asta? Nu cred!
- Scuze. - E…
Scuze, vreți ceva de băut?
Whisky, mulțumesc.
N-o mai putem ascunde, Fernando.
Dacă nu declarăm falimentul până se încheie trimestrul,
vei avea probleme legale grave.
- Cât timp am? - Puțin peste două luni.
Mulțumesc.
Ascultați, dră, nu sunt ministru, desigur, dar și eu sunt un om foarte ocupat.
Îmi vine greu să cred
că în două luni dl Palacios n-a găsit nicio clipă
să-mi răspundă naibii la telefon!
Ce faceți?
- Cui i-ai dus mâncare ieri? - Despre ce vorbiți?
Cui i-ai dus mâncare ieri?
El e, așa-i?
Fiul târfei.
Băiatul nu deranjează pe nimeni. El doar…
Locul ăla e abandonat.
A fost la nebuni, nu?
A fugit acum ceva vreme.
Eu doar îi aduc mâncare. Jur. Nu știu altceva.
Nu te teme.
Vreau doar să vorbesc cu tine.
O știam pe mama ta.
Marga. Ce i s-a întâmplat a fost groaznic.
După atâția ani…
tot nu pot să uit.
Nici nu-mi pot imagina
cum a fost pentru tine.
Câte lacrimi!
Câtă suferință!
Câtă durere!
Am încercat să te vizitez la spital de multe ori, dar nu m-au lăsat.
Voiam să știu dacă ești bine.
E timpul ca cei care ți-au luat mama
să plătească.
O să te ajut, Víctor.
Roberto Valcárcel e mort.
Cunoscutul antreprenor și proprietarul unui lanț de magazine
a murit într-o explozie cumplită
la un depozit de-al său.
ANTREPRENORUL DOMINGO GRANJERO A MURIT
Mulțumesc.
CĂTRE: F. VICTORIA
VREAU TREI MILIOANE DE EURO
PLĂTEȘTE SAU FOCUL VA REVELA ADEVĂRUL.
LOCAȚIE FALSĂ: STATELE UNITE, MIAMI
POMPIERII
- Richi? - Amparo Castano?
- Da. - Sunt Fernando Victoria.
- M-ați căutat la birou. - Da.
Trebuie să ne vedem.
Scuze, dle Victoria.
Adolfo, te sun mai târziu.
Cu ce vă pot ajuta?
PLĂTEȘTE
DULAP DE LA GARĂ
Dacă nu-l termini tu,
până la urmă te va termina el pe tine.
Sunt bine.
Ce cauți aici?
Víctor, nu știu ce ți-au spus fostul polițist și prietena lui,
dar nu e adevărat.
Ascultă-mă.
Te folosesc.
Cine a avut grijă de tine? Cine?
Erai mort.
Ți-am dat un motiv să trăiești.
- Richi! - Rămâi acolo!
Ministrul a fost. El ți-a ucis mama.
Víctor, eu doar l-am acoperit.
Asta era datoria mea.
Înțelegi, fiule, nu?
Ascultă. Vrei banii?
Sunt ai tăi. Ia-i.
Nu! Ascultă-mă.
Nu mișca!
Lasă arma jos!
Pune-o pe podea!
Eram un nimeni.
Ai grijă!
Haide!
- Du-te! - Deschide-o, la naiba!
Să mergem!
Haideți!
Toată lumea afară! Afară!
Ce faci?
Las-o jos încet pe podea.
Las-o jos, Víctor.
Nu ai scăpare. Uită-te în jur.
Nu sta pe gânduri. S-a terminat.
Fă cum îți spun.
Hai, las-o jos. Víctor, scoate-ți rucsacul!
Dă-l jos!
- De la ce distanță ați tras? - Nu știu.
Cam 15, 20 de metri. Habar n-am.
Ați mai tras vreodată cu arma?
- Chiar e necesar? - Ce întrebare e asta?
- Mă lași să lucrez? - Și eu sunt polițistă.
Deci știi că trebuie să pun niște întrebări.
Nu e momentul.
Ați tras vreodată cu arma?
Nu, niciodată. Am văzut pistolul pe interval și l-am luat.
- Și ați decis să trageți? - Da. Ce era să fac?
- Să-l las să ne ardă de vii? - A cui era arma?
- A mea. - Incredibil!
Am o firmă de pază. Anunțați-mă dac-o găsiți.
V-am spus că nu mă ajutați.
Chemați poliția.
- Să ne calmăm, Dolores. - Nu mă calmez!
M-am săturat de cei care ignoră protocolul.
- Nu le pasă de nimic. - Cine l-a prins? Noi, nu?
Deci cei care respectă regulile sunt proști?
Calmează-te. Isuse!
Nu e momentul.
JUDECĂTORIE
- Ea e. - Doamnă Palacios, vă rog.
Dnă Palacios, vă rog!
După moartea tragică a soțului dv.,
am aflat de implicarea sa într-o crimă și alte infracțiuni,
printre ele, șantajarea guvernului. Știați de asta?
În primul rând, vreau să felicit sistemul judiciar
pentru eficiență și imparțialitate.
Soțul meu era vinovat.
Vreau să felicit și forțele de ordine publică
pentru acțiunea lor rapidă în cazul incendiatorului.
Vreau să anunț că singura cale de a răscumpăra
toate greșelile partidului nostru
este să construim cu toții un partid nou, solid și puternic.
ULTIMA ORĂ
8F ȘTIRI
În acest scop, anunț că am decis să candidez
la următoarele alegeri. Mulțumesc.
Desigur. E isteață.
- Ai putea vota cu ea. - I-aș putea-o trage mamei tale.
Cam gratuit, nu crezi?
Lumea e a celor obraznici. Speră doar să nu câștige.
Are alură de președinte.
Iar tu, de comentator TV.
- Da? - Da.
Nu știi nimic, dar vorbești cu lejeritate despre orice.
Îmi răscolește stomacul.
Nu mă mir că țara e așa. Toți nenorociții comentează.
Vorbesc ca să se audă.
Dezgustător.
Uite cum i s-a urcat la cap.
Păcat că te ignoră singura dată când faci ceva bine.
- Nu vreau să apar la TV. - Calmați-vă.
Nu vă mai certați. Să toastăm.
Pentru Richi.
- Mersi, Manchado. - Hai, Zurita.
- Aduce ghinion să toastezi cu apă. - Lasă-l în pace.
Măcar să-și umezească buzele sau să bea doar un strop.
Altfel ajung și eu să fug după văduve, ca el.
Bine, atunci.
Ce faci?
- O să-ți sparg naibii fața! - Haide!
- Ajunge! - Terminați odată!
Cui îi spargi tu fața?
Tu ai cerut-o.
Ești un nesuferit, Quintas.
În această piață înnopta regina Isabela cea Catolică.
Și se spune că Cervantes a scris Don Quijote în casa de acolo.
Iar Franco își cumpăra pâinea de acolo, din spate.
- Richi. - N-o ascultați. Vă vinde brașoave.
Acum ești istoric sau ce?
Doar când mă enervează.
Nu te-ai schimbat, nu?
Și tu? Ce mai faci?
- Am intrat iar la Drept. - Serios?
- Te întorci la școală? - Da.
Nu mi-au recunoscut creditele, dar fac tot ce pot.
Fac psihoterapie.
- Și? - Până acum, n-am observat ceva special.
- Măcar n-am băut de câteva luni. - Foarte bine!
- Trebuie să plec. - Acum?
Da. Au adăugat un curs, iar eu sunt un șoarece de bibliotecă.
Ascultă! Vrei să luăm cina împreună?
Ziceai că-ți place mâncarea italiană. Știu o trattoria bună în apropiere.
Richi, ideea e…
Trebuie s-o iau mai ușor, știi? S-au întâmplat multe.
E prima dată în viața mea când sunt singură. Știi tu.
- Trebuie s-o iau mai ușor. Atât. - Înțeleg perfect.
Voiam doar să mă asigur nu e ultima oară când te văd.
Sunt sigură că nu e.
1992 E O POVESTE FICTIVĂ.
SUCCESUL EXPO '92 ȘI AL PARCULUI TEHNOLOGIC CARTUJA E REAL.
Subtitrarea: Mircea Pricăjan