HIERARCHY
Woo-jin.
Vad gör du här?
Det är din första födelsedag med mig.
-Jag vill fira dig ordentligt. -Ordentligt?
Din present.
Inget mer?
Din andra present.
Kom i tid.
Fröken Han?
In-han.
-Det här är sjukt. -In-han!
Det är inte så.
-Låt honom gå. Jag ordnar det. -Nej, Woo-jin. Ingen får veta.
In-han!
Nej…
Hej Woo-jin!
Har du sett stipendiaten? Han drog just när det började bli kul.
-Var är han? -Hörni.
Tagga ner, innan nån skadar sig på riktigt.
Gå in igen.
-Vi går. -Varför är du så arg?
-Vi går ut. -Eller ner.
Stanna.
Varför springer du efter nån som han?
Han är min vän!
Vad är det? Du gråter ju.
-Det är inget. -Det är ju uppenbarligen nåt. Vad är det?
-Du vet inte hur pappa är. -Vi löser det.
Vad är det där?
Jag säger åt dem att sluta mobba honom.
Vi går in igen.
In-han!
Kang Ha.
LILLEBROR
In-han, låt oss prata. Okej? In-han!
In-han!
HAN JI-SU
In-han, låt mig förklara.
-Alla är galna! -Var är du?
-Kan vi ses och prata? -Alla på skolan är galna!
-Både lärare och elever! -In-han, lyssna. Vi måste prata.
WJ
Jag kommer.
-Varför gör ni så här mot mig? -Vi måste prata. Lyssna.
LILLEBROR
-Glöm det! -In-han. Kang In-han!
Jag ska avslöja allt som hänt på den här sjuka skolan.
Kang Ha.
In-han.
Vad hände?
-Vad var det som lät? -Kang…
-Säg nåt! -Kang Ha…
-In-han! -Kang Ha.
In-han, var är du?
Vänta, jag ringer snart tillbaka. Jag ringer upp dig!
In-han…
In-han?
AVSNITT 7. SPRING TIME: OUR SHORT, VULNERABLE YET PRECIOUS CHAPTER
SEOUL YONGHOS POLISSTATION
Våld i skolan?
Med tanke på vår sociala status,
behöver mina vänner och jag aldrig ägna oss
åt fysiska konflikter.
Vilken oerhörd förolämpning. Vad har ni för skäl att anklaga mig?
Herr advokat, har vi inte rätt att tiga?
Det var lagligt utskrivna läkemedel. Mot ångest.
Ta DNA-prov om ni vill. Det är inte sant. Varför tror ni mig inte?
"Skolvåld"?
Jag har aldrig slagit nån. Jag visade bara lite trolleritrick.
Jag bara…
Som äldre elev försökte jag bara hjälpa de yngre
att trivas i skolan.
Jag har inte gått någons ärenden.
Jag vet inte.
Vi går bara på festerna. Vi har aldrig varit inblandade
i våld eller droger.
Vi är värsta töntarna.
Vi är inte inblandade.
Vi spelade en roll.
Jag bär säkert ansvar för vissa saker också.
Du är inte lite fräck.
Jag har aldrig sett en stipendiat som du.
Jag kunde inte ana att du skulle orsaka sånt kaos
i skolan.
Det är det jag är här för.
Att ställa allt till rätta om det så orsakar kaos.
Min brors mördare…
…kan jag kanske inte hitta själv, men den dagen… Nej.
Alla som inte gjorde nåt när han mobbades så länge
ska ställas inför rätta.
Du råkar inte vara en av dem,
eller?
Hördu!
Ringde du polisen? På mig?
Droger? Våld? Vad fan, har du sett nåt?
Eller hur? Vad vet du ens om mig? Vad har jag gjort?
Jag undrar vad han gav till polisen. Videor? Du kan väl visa dem för mig också?
Visa! Skit i det då.
-Du borde bara sluta komma till skolan. -Jag har sagt det förut.
Det bestämmer jag.
-Du kan inte kräva nåt av mig. -Så klart att han kan.
Ni betalar ju ingenting.
Vi betalar till och med till en utvecklingsfond.
Har du tänkt på var alla dina förmåner kommer ifrån?
Du har inget samvete.
Eller hur, He-ra?
Hon har rätt.
Att dela ut stipendier enligt devisen noblesse oblige
är ett uttryck för social solidaritet.
Är det här tacken för solidaritet?
Skulle det rättfärdiga allt?
-De som inte betalar förtjänar misshandel? -Vad fan säger du?
Han har rätt.
Vi ska inte trakasseras för att vi är stipendiater.
Har ni blivit helt galna?
Uppför dig bättre om du inte vill bli anmäld.
-Du ger visst aldrig upp. -Släpp honom, Yun-seok.
Jae-i.
-Du är väl inte på hans sida? -Kang Ha har rätt. Vi har gjort fel.
Var inte rädda för att vittna i utredningen.
Orättvisan ni utsatts för i skolan, och mobbningen.
Berätta ärligt om det.
Så att vi förstår vad vi gjorde fel. Det är enda sättet…
…att hindra det från att hända igen.
Vad fan…
Fattar du inte? Polisen kom till skolan.
Mamma, jag har inte slagit nån. Eller, jag har slagits, men inte med dem.
Och det var inte för att jag ville. Jaja, jag måste gå.
Fan.
Varför ser du så skeptisk ut?
Inget av det han sa var lögn.
Han ville aldrig slå nån.
Han gjorde det för att vara på er sida. Och för att ni ville det.
Och?
Vad mer kan man göra?
Du säger alltid att du ska ställa allt till rätta.
-Är du klar snart? -Du hade födelsedagsfest.
Den dagen.
Du sopade verkligen igen spåren. Du syns inte i någon video.
Om jag är klar snart?
Jag har bara börjat.
De skyldiga ska få sina rättmätiga straff,
och jag tänker bevittna det personligen.
Måste du åka till New York?
Det är redan bestämt.
Jag vill inte lämna dig ensam igen.
När jag tänker på vad du fick gå igenom ensam…
-Jag kan inte be nog om ursäkt. -Du kan sluta be om ursäkt.
Jag vet hur du känner.
-Ri-an, jag kommer snart. -Okej.
VI VET VEM SOM SKICKADE VIDEON. DET VAR REKTOR PARK.
Ju-won.
-Vi måste prata. -Släpp.
Videon du skickade…
Jag kan polisanmäla dig för det.
Ju-won.
Jag visste inget om dig innan jag fick veta att det var du.
Nu när jag vet förstår jag ännu mindre.
Varför gjorde du det?
Tänk på vad ni har gjort.
Stipendiaterna och lärarna krälar i stoftet för er.
Ni är Jooshins auktoriteter.
Jag avskydde det.
Videorna du hotade mig med
var inte bland de som Kang Ha gav till polisen.
Den idioten tog inte de viktigaste.
Dem fick han inte.
Gäller ditt hot fortfarande?
Jag överväger det.
"Jag överväger det." "Jag läcker videon." Du bara snackar, men gör ingenting.
Du har också nåt du vill skydda, precis som jag.
Du vet att din mamma skulle åka dit om du läckte den.
Eller snarare rektorn.
Och du riktar dig säkert mot mig istället för Ri-an
för att du är rädd för hämnd.
Det är nåt skumt med Jae-i.
-Skumt? Vad menar du? -Sen när står hon upp för andra?
Hon verkar annorlunda.
När blir hon sig själv igen?
Jag gillar den likgiltiga och kalla Jae-i som jag alltid har känt.
Jag vet inte. Vem bryr sig om hon har ändrats?
-Hon ska ju ändå iväg. -Så jag borde inte bry mig?
Du hatade ju Jae-i. Du ville bli av med henne mer än någon.
Det… Det var ju när jag var förbannad på henne.
Alla vänner grälar ibland.
Sa inte du upp vänskapen och svor att hämnas?
Men hon räddade mig från en mardröm.
Men hon har alltid varit sån.
Och hon har alltid stått ut med min elaka attityd.
Jag ville börja bete mig som en riktig vän.
Men snart är hon i New York.
Den där videon. Var det du som skickade den?
-Video? Vad menar du? -Var och hur fick du tag i den?
Vad i hela världen håller du på med?
-Ri-an. -Försök inte slingra dig.
Ge mig ett rakt svar.
Detta är en privat utbildningsstiftelse ansluten till Jooshin-gruppen
och du är Jooshins arvinge.
Och?
Det jag menar är
att jag aldrig skulle kunna göra något mot dig.
Var det mamma?
Spionerar du på mig? Hur i helvete kan du göra så?
Att låta spionera på mig är en sak, men den där videon…
Varför skickade du den till mig?
Av oro.
Det vore en mardröm för oss om du gjorde henne gravid.
Du måste tänka dig för.
-Mamma! -Hur vågar du höja rösten mot mig?
-Du är min son och Jooshins arvinge. -Men jag är framför allt en människa.
Inget husdjur!
Jag är trött på att gå i ditt ledband. Du kväver mig.
Du kan lika gärna kasta ut mig, som pappa!
Jag avsäger mig titeln.
Jag kan inte sluta vara din son, men jag kan välja att inte ta över.
Ri-an!
Hur kan du säga så till mig?
Du är mitt allt.
Du är min enda son, Jooshins ägare och världens medelpunkt.
Jag ska se till att du blir allt det.
Du är mitt enda hopp.
-God dag, frun! -Hejsan!
Jag visste inte att du faktiskt tänkte polisanmäla.
Skolan tog inte sitt ansvar
för att skydda eleverna.
Men du har satt något i rörelse.
Det du sa att du ville rätta till.
-Hämnd för In-han. -Han hade gjort detsamma.
Han skulle inte ha tolererat alla orättvisor.
Jag vet att det var sån In-han var.
Jag ser det inte som hämnd.
Jag tror bara att vi…
…får stå till svars för våra handlingar.
Jag är redo att ta mitt straff.
Det jag inte visste, för att ingen sa nåt,
som vad jag gjorde för fel
och vad jag godtog och översåg med…
Jag önskar att jag hade vetat tidigare.
Innan vi förlorade In-han.
Jag är ledsen…
…att jag insåg det för sent.
Och…att jag var så självisk för att försöka skydda Ri-an.
Jag är också ledsen…
…för hur du drabbats.
Jag åker snart till New York.
Ska du iväg?
-Vad händer med dig då? -Ingenting.
Jag fortsätter leva som Jung Jae-i från Jaeyul-gruppen.
Så, Kang Ha,
ta hand om dig.
Och gå ut med högsta betyg.
Jae-i.
Har du nånsin…
…haft känslor för mig?
Nej. Inte ens för ett ögonblick.
Din lögnare.
Förlåt mig.
Allt är mitt fel.
Kang In-han.
Hur har du haft det?
Säg hej.
Jag bjöd med Ri-an, för jag tänkte att han kanske ville säga dig nåt.
Vi tar det lugnt och försöker rätta till en sak i taget.
Innan jag åker ska jag göra allt jag kan.
Är det…
…verkligen slut för oss nu?
Självklart inte.
Vi är ju bara 18 år.
Tänk bara på det som om vi är ifrån varandra tillfälligt.
Jag klarar mig inte utan dig.
Klarar du dig?
Utan mig?
-Ber du Kang Ha om ursäkt också? -Jag lovar.
Snälla, åk inte, Jae-i.
Ri-an.
Det känns som om vi blir straffade.
Jag kan inte låta bli att tänka att vi får vad vi förtjänar.
Vi har ärrat en person för livet.
Både du och jag.
Så vi måste också ta konsekvenserna…
…av våra handlingar.
Vänta.
-Hur fick du… -Det här är Jooshin, fröken Han Ji-su.
En olämplig relation med en elev.
Hur är det möjligt för en lärare?
Du vet säkert vilka enorma problem det här kan orsaka.
Om det här kommer ut nu, när skolan redan är i blåsväder…
Ja, du kan ju gissa.
Woo-jins föräldrar vill inte att det kommer ut,
så jag ska fatta mig kort.
Gå direkt från mitt kontor och lämna in din avskedsansökan
och lämna skolan.
FLYGBILJETT
Rektor Park…
Var tacksam för att deras generositet och hänsyn
motsvarar deras sociala ställning.
Och glöm inte vad den generositeten innebär.
Var det Woo-jin…
…som avslöjade det?
Hade inte Woo-jin varit inblandad skulle du nog sitta i fängelse nu
för smitning från olycksplats.
I gengäld förväntar vi oss att du håller tyst
om din relation med Woo-jin och allt annat.
Ska vi resa nånstans tillsammans innan Jae-i åker?
-Vill du åka på en miniresa? -Nej.
Gör ingen stor grej av det.
Det är inte som att vi aldrig ska ses igen.
-Woo-jin? -Ja?
-Är allt bra? -Ja.
Kan du åka hem på loven?
Troligen inte. Jag får inte komma tillbaka.
Det här är seriös hämnd.
Vad menar du?
Du åker för att valpen vände upp och ner på skolan.
Och du skiljs från oss tre. Snacka om hämnd.
Med tanke på vad Kang Ha fått utstå räcker det knappast som hämnd.
Hämnd.
Vad har du gjort?
Vad fan har du gjort mot Jae-i?
Jag träffade hennes pappa.
Jag trodde verkligen att du ville bli av med Jae-i.
Jag bad honom skicka henne till New York.
Annars skulle jag avslöja vad hon gjorde i USA.
Vad hon gjorde i USA?
Hon var gravid.
-Va? -Med Ri-ans barn.
Vad är det för fel på dig, Woo-jin? Sa du det till hennes pappa?
Hur kunde du? Hur kunde du göra så?
Du sa åt mig att välja vems sida jag skulle stå på.
Jag valde dig, Yoon He-ra!
Men ändå, hur kunde du, din idiot!
Hur ska du nu kunna se Ri-an och Jae-i i ögonen?
Du vet hur viktig du är för dem.
Jag borde berätta.
-Att det här är mitt fel. -Absolut inte. Då är det över.
Vår vänskap hänger på din tystnad.
Jag tänkte säga adjö.
Jag har precis sagt upp mig.
Allt kommer att gå bra.
-Och ingen får veta. -Hur kan du säga så?
Du och jag vet ju, båda två.
Tro inte att det är över.
Vänta lite. Vad sa hon?
Gjorde hon så med flit?
Minns du att du frågade mig vem som äger mitt hjärta?
Vadå?
Hermès eller He-ra?
Det är He-ra. Det är henne jag verkligen gillar.
Jag vet.
Kom du hit för att säga det?
Jag har gjort nåt dumt.
Och det känns som om allt som hänt började den kvällen
på grund av mig.
Jag är rädd för att ta ansvar, men jag vill bekänna en sak.
Woo-jin.
Vad pratar du om?
Jag visste inte vad det var för olycka dagen det hände.
Men jag var tvungen att se till…
…att ingen fick veta vem som kört.
Jag ville inte äventyra pappas politiska karriär.
Så jag mörkade det.
Men så hittade jag en penna i bilen.
Jag insåg nyligen att det var en kamera.
Jag är ledsen, Jae-i.
Den tillhörde
Kang In-han.
Menar du att den här kvinnan är lärare på skolan?
Inspektör Kim, ta reda på den misstänktas adress.
-Vilken ledamot tillhörde bilen nu igen? -Lee Han-jong, presidentkandidaten.
Vad kan en så framstående man ha med det här att göra?
-Vi borde nog meddela chefen först. -Du har rätt.
Jag är konstapel Jung Ju-han.
-Följ med här. -Vänta. Varför då?
Vi har en husrannsakanssorder. Var snäll och samarbeta.
Vem godkände det här? Det här är Jooshin!
Skit också.
Han Ji-su? Kommissarie Jang In-ho från polisen.
Enligt lagen om försvårande omständigheter för vissa brott
anhålls du härmed för smitning från olycksplats.
Du har rätt att tiga och inte vittna mot dig själv.
Fröken Han.
-Tack för senast! -Tack!
Mår du bättre?
Ja.
In-han, du är en skicklig konstnär också. Det går bra för dig.
Du fixar det!
Tack!
Den före detta ordföranden inrättade en privat utbildningsstiftelse
för att fostra eleverna till tillgångar för landet.
Men förutom fostran har vi fått uppgifter om våld och droger.
Och nyligen anhölls en lärare för smitningsolyckan som dödade en elev?
Jag tar fullt ansvar.
Omfattningen av skadorna går utöver ditt ansvar som rektor.
Frågan kommer att diskuteras vidare
med styrelsen och den nya rektorn.
Ordförande An!
Du vet hur hårt jag har jobbat för att försvara skolan genom åren.
Hur kan du bara kasta ut mig som en förbrukad näsduk?
Priset vi har betalat hittills är mycket högre än för en näsduk.
Tror du att jag engagerar mig i skolan för stiftelsens skull?
Nej.
Det är för min son, Ri-an.
Det var din uppgift att se till att inget hände min son.
Att skydda Jooshins ägare.
REKTOR
Jag är glad att du lämnar skolan, mamma.
Nu behöver jag inte längre skämmas för dig.
Det var jag som gav Kang Ha alla videor han gav till polisen.
Jag har vetat ett tag
att Jooshin beordrade dig att spionera på eleverna.
Jag ville utnyttja det för att störta skolan.
Men jag var rädd att du skulle råka illa ut.
-Ju-won. -Men nu är det över.
Nu behöver du inte göra det längre.
Det var bara det jag ville.
-Såldes det droger på Jooshin? -Är Jaeyul-gruppens äldsta gravid?
Det är chockerande att A-gruppens dotter blev gravid
och fick missfall,
men ännu mer chockerande att det var med B-gruppens arvinge.
Vad är förhållandet mellan de två grupperna?
Ta hand om det.
Se till att gruppens image tar minimalt med skada.
Nå, hur känns det?
Jag frågar hur det känns att leva samma liv som din mor.
Jag har förlikat mig med det.
Du brås på din mor.
Och ditt beteende har förstört alla mina planer för dig.
Du har blivit helt värdelös.
Jag antar att det var oundvikligt. Vi har båda slösat vår tid.
Jag var rädd…
…att du skulle kasta ut mig som mamma.
Jag var bara tre eller fyra år när du sa så där.
"Om du beter dig olämpligt
försvinner du, som din mamma."
Jag var alltid så rädd för det.
Men inte nu längre.
Jag är inte alls rädd.
Du ska veta en sak.
Jag tar aldrig tillbaka nåt jag övergett, särskilt inte om det råkar vara
en person.
Jag ber om ursäkt.
Jag besökte hans minnessten.
Min brors?
Olyckan den dagen…
Jag var inte direkt ansvarig, men killarna mobbade In-han den dagen.
Allt är mitt fel.
Jag borde ha stoppat dem.
Just då stod jag inte ut med att se In-han med Jae-i.
Så jag bara tittade på när de mobbade honom.
Jag vet mycket väl att du aldrig kan förlåta mig.
Men…
Jag är verkligen ledsen.
För både dig
och In-han.
Jag förlorade min bror.
Du kan be om ursäkt hundra gånger, han kommer inte tillbaka ändå.
Men du är ledsen?
Du har det så enkelt.
Om det inte vore för olyckan…
…skulle han vara här idag och skratta och skämta.
Om ni inte hade mobbat honom och drivit ut honom på gatan den kvällen…
…skulle han ännu…
…vara vid liv.
Är du ledsen? Bra.
Lev med de skuldkänslorna, Ri-an.
För jag kommer aldrig
att godta din ursäkt.
Allt är ett resultat av min försumlighet.
Jag är företagsledare, men framför allt är jag mamma,
och mitt barn har orsakat sociala kontroverser.
För det ber jag om ursäkt.
Men den olagligt filmade videon är ett tydligt brott mot lagen.
Därför vidtar vi allvarliga rättsliga åtgärder.
Choi Yun-seok.
Erkänner du att du utsatt stipendiater för våld?
Och slutligen känner jag mig djupt ansvarig
för våldet och det olämpliga beteendet från Jooshins elever
och lovar att alla fel ska rättas till.
Choi Yun-seok, Baek Chan-min, Kwon Jae-jun, Cha Ji-seok och Lee Yu-jin.
Erkänner ni att ni utövat våld?
Jag är också
en förövare.
Jag kanske borde ha erkänt allt, inklusive besöket till Jae-is pappa.
Du gav henne ju pennkameran och sabbade din pappas presidentkampanj.
Vissa saker är bäst att inte säga, för allas skull.
Ditt svek mot Jae-i tar vi med oss i graven.
Gottgör det genom att vara snäll mot Jae-i och Ri-an tills du dör.
-Tror du att det kommer förändras? -Vadå?
Jooshin.
Och vi.
Jag vet inte.
Jag tror inte att nåt plötsligt kan förändras.
Varken Jooshin eller vi.
Jag drar.
Se till att åka raka vägen hem.
Det är första gången vi åker buss ihop sen skolan började.
Vi tog ju alltid bussen ihop i mellanstadiet.
Förlåt…
…för att jag inte vågade umgås med dig. Eller hjälpa dig.
Va?
Du har förändrats sen du blev rik.
Vi brukar väl inte be om ursäkt för sånt? Vi brukar bara brottas och glömma det.
Minns du inte vad In-han alltid sa? Det är okej, om man är vänner.
-Jag sa ju att den skulle vara fin på dig. -Det är klart. Jag är ju Yoon He-ra.
He-ra.
Jag visste inte att du såg mig så.
Mitt kalla och okänsliga sätt.
Jag har alltid tänkt att du förstod det.
Det var inte för att du inte är min vän.
Det vet jag väl.
Men en sak visste jag inte.
Jag skäms för att erkänna det.
Vi har ju alltid varit vänner, men jag har precis insett det.
Vadå?
Du är inte okänslig. Du bara låtsas vara det.
Det var ditt sätt att skydda dig.
Jag ska vänta på dig.
Trevlig resa.
Min vän Jung Jae-i.
Sköt om dig.
Min elaka
och vackra vän He-ra.
Kom nu.
Vänta lite.
Skippa skolan. Var med mig idag.
-Kör. -Släpp inte.
-Okej? -Jag håller i.
-Prova nu. -Okej.
-Så nära! -Gick det bra?
-Nu så. -Kör!
-Så där. Vad tycks? -Jättebra.
Prova att köra hitåt.
Lättare än jag trodde.
-Vad bra det går! -Eller hur?
Vad tycks? Visst är jag bra?
Här. Smaka.
Vad är det?
Toast.
Det är ingen fara.
Vänta, när smakade du det här?
Jag har aldrig smakat. Jag ville göra det med dig.
-Det är jättegott! Prova! -Okej.
Vad tycker du?
-Visst är det gott? -Ja.
Vem har gjort den? En kock? Någon känd?
-Är du mätt? Jag kan ta den. -Nej!
-Den är min. -Vi köper en till.
Vilket fint väder. Vinden är skön.
Du har rätt.
Ri-an.
Kang Ha sa en gång till mig
att jag ska hitta det jag gillar, det som gör mig lycklig, och värna det.
Så jag tänkte på det.
Och för mig är det du.
Från första stunden jag såg dig, tills nu, har du alltid varit en del av min värld.
Du hjälpte mig att överleva. Och gör det än.
För den 18-åriga Jung Jae-i är Kim Ri-an hennes största trygghet.
Jag känner likadant.
Jag hade inte heller överlevt utan dig.
Men Ri-an,
vi borde sluta att bara överleva
och bero på varandra.
När vi är lyckliga i oss själva,
när vi kan dela den lyckan utan att vara beroende av varandra,
det är då vi borde återförenas.
Vi säger adjö med ett leende.
Så att vi båda en dag kan le igen…
…och återförenas.
Jag vill bara inte…
…att du ska ha det svårt.
Jag vill att du ska vara lycklig, Jae-i.
Jag med.
Och jag vill att du…
…ska må bra och le.
Vi fortsätter framåt i tiden
och studerar William Shakespeares poetiska verser
och fördjupar oss…
Om du sätter in fem blir det minus två.
-Det är så man gör. -Okej.
Vilken fin! Har din mamma köpt den?
-Två, tre. -Säg omelett!
Jag går ut snart, så då kan jag inte se efter er.
Ni måste ta hand om alla. Se bara till att min examenspresent är…
Släpp telefonen när jag pratar!
-Gud… -Hursa?
Jae-i bad mig be dig om ursäkt.
-Är den till mig? -Jag kan ju inte äta båda.
Det väntade jag mig inte av dig.
Jag har alltid undrat vem som äter sånt. Du bjöd visst Jae-i på det.
Ja, men…
…hon åt inget, så hon vet inte hur det smakar.
För sött. Hur kan du äta det här?
Jag visste inte vad som skulle hända.
Så många gånger försökte jag sluta och glömma allt.
Jag bara…
Jag ville bara fokusera på dig och gå vidare.
Men jag kunde inte.
Jag kunde inte.
Jag kunde inte låta nån annan sluta som In-han.
Jag var tvungen.
-Kang Ha. -Jag hade inget val.
Men att du skulle tvingas åka…
Förlåt.
Förlåt för att jag orsakade det.
Förlåt för att jag blev kär i dig. Förlåt för allt.
Du ville ju se mig le.
Kan du se mig genom tårarna?
Oroa dig inte.
-Jag ska inte till New York. -Inte?
Jag ska stå på egna ben och följa mitt hjärta.
Jag ska börja om på en plats där jag kan bli lycklig.
Så, Kang Ha…
Oroa dig inte för mig.
Och sköt om dig.
Minns du det sista du frågade mig den dagen?
Du hade rätt. Jag ljög.
Mamma!
DU SER CHOCKAD UT, KIM RI-AN.
Undertexter: Kristin Ahnlund