‫- היררכיה -‬
‫וו־ג׳ין.‬
‫למה באת?‬
‫זה יום ההולדת הראשון שלך איתי.‬
‫אני רוצה לברך אותך כמו שצריך.‬
‫כמו שצריך?‬
‫המתנה שלך.‬
‫זה לא מספיק.‬
‫- מלון בלו -‬
‫המתנה השנייה שלך.‬
‫אל תאחר.‬
‫המורה?‬
‫אין־האן?‬
‫זה מטורף.‬ ‫-אין־האן.‬
‫הבנת לא נכון.‬
‫עזבי אותו. אני אטפל בזה.‬
‫לא, וו־ג׳ין. אסור שאף אחד ידע.‬
‫אין־האן!‬
‫לא…‬
‫היי, וו־ג׳ין!‬
‫ראית את המלגאי הדפוק?‬
‫הוא ברח בדיוק כשהתחלנו ליהנות.‬
‫לאן הוא הלך?‬ ‫-היי.‬
‫תרסן את עצמך.‬
‫ככה בדיחות הופכות לתאונות.‬
‫תחזרו פנימה.‬
‫בואו נלך.‬ ‫-למה אתה כועס?‬
‫מהיציאה האחורית.‬ ‫-או מלמטה.‬
‫תעזבי אותו.‬
‫למה את רודפת אחריו? הוא סתם מלגאי.‬
‫הוא חבר שלי.‬
‫בכית? למה את נראית עצובה?‬
‫לא חשוב.‬
‫ברור שזה חשוב.‬
‫מה קרה?‬
‫אתה לא מכיר את אבא שלי.‬ ‫-נמצא דרך.‬
‫מה זה?‬
‫אני אגיד לחבר׳ה להפסיק להציק לו.‬
‫בואי נחזור.‬
‫אין־האן!‬
‫קאנג הא.‬
‫- אח קטן -‬
‫אין־האן, בוא נדבר.‬
‫בסדר? אין־האן!‬
‫אין־האן!‬
‫- גברת האן ג׳י־סו -‬
‫אין־האן, תן לי להסביר.‬
‫איפה אתה?‬ ‫-משוגעים. כולם משוגעים!‬
‫בוא נדבר פנים אל פנים.‬ ‫-כולם בבית הספר הזה משוגעים!‬
‫גם המורים וגם התלמידים!‬
‫אין־האן, תקשיב. בוא נדבר!‬
‫- ו.ג. -‬
‫אני אבוא אליך.‬
‫למה את עושה לי את זה?‬ ‫-בוא נדבר פנים אל פנים. אין־האן, תקשיב לי.‬
‫- אח קטן -‬
‫תשכחי מזה!‬
‫אין־האן. קאנג אין־האן!‬
‫אני אחשוף את כל מה שקרה‬ ‫בבית הספר המטורף הזה!‬
‫אני אחשוף הכול.‬
‫קאנג הא.‬
‫אחי.‬
‫מה זה היה?‬
‫מה היה הרעש הזה?‬ ‫-קאנג הא…‬
‫תגיד משהו!‬ ‫-קאנג הא…‬
‫אין־האן!‬ ‫-קאנג הא.‬
‫אין־האן, איפה אתה?‬
‫חכה, אני כבר חוזר אלייך.‬
‫אני אחזור אליך!‬
‫אין־האן…‬
‫אין־האן?‬
‫- פרק 7 -‬
‫- האביב: הפרק הקצר, הרגיש והיקר שלנו -‬
‫- תחנת המשטרה סיאול יונגהו -‬
‫אלימות בבית הספר?‬
‫לאור המעמד החברתי שלנו,‬
‫החברים שלי ואני לעולם לא ניאלץ להשתתף‬
‫בתגרות אלימות.‬
‫נעלבתי קשות.‬
‫על סמך מה אתם מאשימים אותי?‬
‫אדוני עורך הדין,‬ ‫אפשר לשמור על זכות השתיקה, נכון?‬
‫אלה היו תרופות שנרשמו כחוק.‬
‫להפרעת חרדה.‬ ‫-תבדקו את השיער שלי אם אתם רוצים.‬
‫זה לא נכון. למה אתם לא מאמינים לי?‬
‫״אלימות בבית הספר״?‬
‫מעולם לא הכיתי אף אחד.‬
‫רק הראיתי לחברים שלי קסמים וכאלה.‬
‫אני בסך הכול…‬
‫בתור תלמיד מבוגר יותר,‬ ‫בסך הכול ניסיתי לעזור לתלמידים צעירים‬
‫להצליח בבית הספר.‬
‫לא פעלתי מטעם אף אחד.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫סתם הלכנו למסיבות. אף פעם לא היינו מעורבות‬
‫בדברים כמו אלימות או סמים.‬
‫אנחנו חנוניות־על.‬
‫לא היינו מעורבות בזה.‬
‫כן, היינו מעורבים.‬
‫אני בטוחה שגם אני אחראית לדברים מסוימים.‬
‫יש לך חוצפה.‬
‫מעולם לא ראיתי מלגאי כמוך.‬
‫לא היה לי מושג‬ ‫שתזרע כל כך הרבה הרס בבית הספר.‬
‫זה מה שבאתי לעשות.‬
‫באתי לתקן את המצב, אפילו אם זה יזרע הרס.‬
‫הרוצח של אחי…‬
‫אולי לא אצליח למצוא אותו בעצמי,‬ ‫אבל מה שקרה באותו היום… לא.‬
‫כל האנשים שעמדו מנגד‬ ‫בזמן שהוא עבר התעללות ממושכת…‬
‫אני אמצא אותם ואדאג שייענשו.‬
‫אולי במקרה את אחת מהאנשים האלה.‬
‫יכול להיות?‬
‫היי!‬
‫התקשרת למשטרה? התלוננת עליי?‬
‫סמים? אלימות? ראית אותי עושה דברים כאלה?‬
‫בדיוק.‬
‫מה אתה יודע עליי בכלל?‬
‫מה עשיתי?‬
‫מעניין מה הוא מסר למשטרה. סרטונים?‬
‫אולי תראה אותם גם לי?‬
‫תראה לי.‬
‫עזוב.‬
‫פשוט אל תבוא לבית הספר יותר.‬
‫כבר אמרתי לך.‬
‫אני מחליט אם אני נשאר בבית הספר.‬
‫אין לך זכות לדרוש את זה, צ׳וי יון־סאוק.‬
‫ברור שיש לו.‬
‫אתם לא משלמים שכר לימוד.‬
‫אנחנו משלמים גם שכר לימוד‬ ‫וגם לקרן לפיתוח בית ספר.‬
‫חשבת פעם מאיפה מגיעות‬ ‫ההטבות שאתה נהנה מהן?‬
‫אין לך מצפון.‬
‫נכון, הא־רה?‬
‫היא צודקת.‬
‫הענקה של מלגות‬ ‫מתוך עיקרון ״האצילות מחייבת״‬
‫היא בעצם מעשה צדקה, מחווה של רצון טוב.‬
‫ככה לא גומלים על רצון טוב.‬
‫ולכן מותר להתייחס אלינו ככה?‬
‫לא לשלם שכר לימוד זו סיבה מוצדקת להתעללות?‬
‫מה אתה מקשקש?‬
‫הוא לא טועה.‬
‫לא מגיע לנו לקבל‬ ‫יחס מפלה והטרדות כי אנחנו מלגאים.‬
‫כולכם השתגעתם?‬
‫היית צריך להתנהג יפה‬ ‫אם לא רצית שיתלוננו עליך.‬
‫אתה פשוט לא מפסיק.‬
‫עזוב אותו, יון־סאוק.‬
‫ג׳ה־אי.‬
‫את לא מתכוונת לקחת את הצד שלו, נכון?‬
‫קאנג הא צודק. לא היינו בסדר.‬
‫אל תחששו לשתף פעולה עם החקירה.‬
‫העוולות שעשו לכם בבית הספר,‬
‫ההתעמרויות שספגתם…‬
‫תהיו כנים לגבי כל זה.‬
‫כדי שנבין איפה טעינו.‬
‫רק ככה…‬
‫זה לא יקרה שוב לעולם.‬
‫זין.‬
‫את לא מבינה?‬
‫המשטרה הגיעה לבית הספר שלנו.‬
‫אימא, לא הרבצתי לאף אחד.‬
‫טוב, הרבצתי לכמה אנשים, אבל לא באמת.‬
‫ולא עשיתי את זה מרצוני.‬
‫טוב, אני חייב לזוז.‬
‫זין.‬
‫למה הבעת הגועל הזאת?‬
‫צ׳אן־מין לא שיקר.‬
‫הוא לא רצה להכות אף אחד.‬
‫הוא עשה את זה כדי להתחבב עליכם.‬ ‫כי רציתם שהוא יעשה את זה.‬
‫אז מה עכשיו?‬
‫מה הצעד הבא?‬
‫אמרת לכולם שאתה מתכוון לתקן את המעוות.‬
‫סיימת?‬
‫הייתה לך מסיבת יום הולדת.‬
‫באותו היום.‬
‫טשטשת את העקבות שלך טוב מאוד.‬
‫אתה לא מופיע באף אחד מהסרטונים שיש לי.‬
‫שאלת אם סיימתי.‬
‫רק התחלתי.‬
‫האשמים צריכים להיענש בהתאם,‬
‫ואני מתכוון לראות את זה במו עיניי.‬
‫את באמת חייבת לטוס לניו יורק?‬
‫זה כבר הוחלט.‬
‫אני לא רוצה לנטוש אותך שוב.‬
‫כשאני חושב על מה שעברת לבד…‬
‫אפילו לא התנצלתי כמו שצריך.‬ ‫-אתה לא צריך להתנצל שוב ושוב.‬
‫אני יודעת איך אתה מרגיש.‬
‫רי־אן, אני כבר חוזרת.‬
‫בסדר.‬
‫- גילינו מי שלחה את הסרטון‬ ‫זו הייתה המנהלת פארק הוי־סאון -‬
‫ג׳ו־וון.‬
‫אנחנו צריכים לדבר.‬ ‫-עזבי אותי.‬
‫הסרטון ששלחת לי,‬
‫אני יכולה להתלונן במשטרה.‬
‫ג׳ו־וון.‬
‫לא ידעתי עליך שום דבר‬
‫לפני שגיליתי שאתה הסוחט.‬
‫עכשיו כשאני יודעת, אני מבולבלת עוד יותר.‬
‫למה לך לעשות דבר כזה?‬
‫תחשבי על מה שאתם עשיתם.‬
‫המלגאים והמורים מתרפסים בפניכם.‬
‫אתם דמויות הסמכות בג׳ושין.‬
‫תיעבתי את זה.‬
‫הסרטונים שהשתמשת בהם כדי לאיים עליי‬
‫לא היו בין הסרטונים שקאנג הא מסר למשטרה.‬
‫הטיפש הזה לא לקח את הסרטונים הכי חשובים.‬
‫ולא נתתי לו אותם.‬
‫האיומים שלך עדיין בתוקף?‬
‫אני שוקל את זה.‬
‫״אני שוקל את זה״, ״אני מדליף אותם״.‬ ‫אתה רק מדבר ולא עושה שום דבר.‬
‫אני בטוחה שגם אתה‬ ‫מגונן על מישהו, בדיוק כמוני.‬
‫אתה יודע שהדלפה של הסרטונים‬ ‫תשפיע ישירות על אימא שלך.‬
‫או בעצם, על המנהלת.‬
‫ואתה בטח מתמקד בי ולא ברי־אן‬
‫כי אתה חושש מנקמה.‬
‫משהו קרה לג׳ה־אי.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫ממתי ג׳ה־אי‬ ‫מתערבת בעניינים של אחרים ומגנה עליהם?‬
‫היא השתנתה איכשהו.‬
‫מתי ג׳ה־אי הישנה תחזור?‬
‫אני פשוט אוהבת‬ ‫את ג׳ה־אי הקרה והאדישה שתמיד הכרתי.‬
‫לא יודע.‬
‫מצידי שלא תחזור לעצמה.‬
‫היא עוזבת בכל מקרה.‬
‫אז זה לא צריך לעניין אותי?‬
‫שנאת את ג׳ה־אי.‬ ‫רצית שהיא תעזוב את ג׳ושין יותר מכולם.‬
‫זה…‬
‫זה היה כשכעסתי עליה נורא.‬
‫בכל חברוּת יש עליות ומורדות.‬
‫חשבתי שהכרזת שאתן לא חברות‬ ‫ואמרת שתתנקמי בה.‬
‫היא זו שהצילה אותי מהאסון.‬
‫אבל היא תמיד הייתה כזאת.‬
‫והיא סובלת את היחס המגעיל שלי מילדות.‬
‫רציתי להתחיל להתנהג כמו חברת אמת.‬
‫אבל היא תעבור לניו יורק בקרוב.‬
‫הסרטון ההוא.‬
‫את שלחת אותו?‬
‫סרטון? למה הכוונה?‬
‫איך השגת אותו ומאיפה?‬
‫מה נראה לך שאת עושה?‬
‫רי־אן.‬
‫אל תתחמקי מהשאלה.‬
‫תני לי תשובה ברורה.‬
‫זוהי קרן חינוכית פרטית‬ ‫שמסונפת ל״ג׳ושין גרופ״,‬
‫ואתה היורש של ג׳ושין.‬
‫נו?‬
‫אני אומרת לך‬
‫שאני לא יכולה לעשות‬ ‫שום דבר שקשור אליך מטעם עצמי.‬
‫זו הייתה אימא שלי?‬
‫ריגלת אחריי?‬
‫למה לעזאזל עשית את זה?‬
‫לשכור אנשים שירגלו אחריי זה דבר אחד,‬ ‫אבל הסרטון ההוא…‬
‫למה שלחת לי אותו?‬
‫מתוך דאגה.‬
‫אם היית נשאר איתה ומכניס אותה להיריון,‬ ‫זה היה עלול להיות סיוט עבורנו.‬
‫אתה צריך לפקוח עיניים.‬
‫אימא!‬ ‫-איך אתה מעז להרים עליי את הקול?‬
‫אתה הבן שלי והיורש של ג׳ושין.‬
‫לפני שאני בן ויורש, אני גם בנאדם.‬
‫אני לא כלב המחמד שלך!‬
‫נמאס לי להיות נתון למרות שלך.‬
‫זה חונק אותי.‬
‫כבר עדיף שתיפטרי ממני כמו מאבא!‬
‫אני אוותר על הכול.‬
‫אני לא יכול להפסיק להיות הבן שלך,‬ ‫אבל אני יכול לבחור לא להיות היורש.‬
‫רי־אן!‬
‫איך אתה יכול להגיד לי דבר כזה?‬
‫אתה הכול בשבילי.‬
‫אתה בני היחיד,‬ ‫הבעלים של ג׳ושין ומרכז העולם.‬
‫אני אוודא שתגדל להיות האדם הזה.‬
‫אתה תקוותי האחת והיחידה.‬
‫צהריים טובים, גברתי.‬ ‫-שלום.‬
‫לא ידעתי שתפנה למשטרה.‬
‫בית הספר שלנו לא מילא את חובתו‬
‫להגן על תלמידיו.‬
‫בכל אופן, התנעת את התהליך.‬
‫הדברים שאמרת שאתה רוצה לתקן,‬
‫הנקמה על המוות של אין־האן.‬
‫הוא היה עושה את אותו הדבר.‬
‫הוא לא היה מוכן לסבול את כל העוולות.‬
‫אני יודעת שאין־האן היה כזה.‬
‫אני לא חושבת על זה בתור נקמה.‬
‫אני חושבת שאנחנו פשוט…‬
‫נאלצים לשאת באחריות על המעשים שלנו.‬
‫לכן אני מוכנה להשלים עם גורלי.‬
‫יש דברים שלא ידעתי‬ ‫כי אף אחד לא הסביר לי אותם.‬
‫למשל, איפה הייתי לא בסדר,‬
‫הדברים שהעלמתי מהם עין, שהצדקתי…‬
‫הלוואי שהייתי יודעת את כל זה קודם.‬
‫לפני שאיבדנו את אין־האן.‬
‫אני מצטערת…‬
‫שהבנתי את זה מאוחר מדי.‬
‫וגם‬
‫שהתנהגתי באנוכיות כדי לנסות להגן על רי־אן.‬
‫גם אני מצטער…‬
‫שהקשיתי עלייך.‬
‫אני עוברת לניו יורק בקרוב.‬
‫את עוזבת?‬
‫אז מה יקרה לך?‬ ‫-שום דבר.‬
‫אני פשוט אמשיך לחיות‬ ‫בתור ג׳ונג ג׳ה־אי מ״ג׳איול גרופ״.‬
‫אז, קאנג הא,‬
‫תשמור על עצמך.‬
‫ותסיים את הלימודים בהצטיינות.‬
‫ג׳ה־אי.‬
‫היה…‬
‫רגע שבו הרגשת כלפיי משהו?‬
‫לא. אפילו לא רגע אחד.‬
‫שקרנית.‬
‫אני מצטער.‬
‫הכול באשמתי.‬
‫קאנג אין־האן.‬
‫מה שלומך?‬
‫תגיד שלום.‬
‫הזמנתי לפה את רי־אן‬ ‫כי חשבתי שאולי יש לו משהו להגיד לך.‬
‫- קאנג אין־האן‬ ‫13 באפריל 2007 – 27 באוקטובר 2023 -‬
‫בוא נתקדם לאט‬
‫וננסה לתקן עוול אחד בכל פעם.‬
‫עד שאעזוב,‬
‫אני אעשה כל מה שאני יכולה.‬
‫זה…‬
‫באמת הסוף שלנו?‬
‫ברור שלא.‬
‫אנחנו רק בני 18, קים רי־אן.‬
‫תחשוב על זה בתור…‬
‫פרידה זמנית.‬
‫אני לא יכול לחיות בלעדייך.‬
‫מה איתך? אתה יכולה לחיות?‬
‫גם בלעדיי?‬
‫תתנצל גם בפני קאנג הא?‬
‫כן.‬
‫אז בבקשה אל תלכי, ג׳ה־אי.‬
‫רי־אן,‬
‫אני מרגישה שאנחנו נענשים.‬
‫אני כל הזמן חושבת‬ ‫שאלה ההשלכות של המעשים הרעים שלנו.‬
‫צילקנו מישהו לנצח.‬
‫שנינו.‬
‫אז אנחנו צריכים‬
‫לקבל את ההשלכות…‬
‫של המעשים שלנו.‬
‫רגע.‬
‫איך…‬
‫אנחנו בג׳ושין, גברת האן ג׳י־סו.‬
‫מערכת יחסים לא נאותה עם תלמיד…‬
‫איך מורה יכולה לעשות דבר כזה?‬
‫אני בטוחה שאת מודעת לכך‬ ‫שהעניין הזה יעורר אינספור בעיות.‬
‫אם זה יתפרסם עכשיו‬ ‫כשבית הספר ממילא במצב מעורער…‬
‫את יכולה לנחש מה יקרה?‬
‫הוריו של וו־ג׳ין רוצים להשתיק את הסיפור,‬
‫אז לא אאריך את הדיבור.‬
‫ברגע שתצאי מהמשרד הזה,‬ ‫עלייך להגיש את התפטרותך‬
‫ולעזוב את בית הספר.‬
‫- כרטיס טיסה -‬
‫המנהלת פארק…‬
‫פשוט תהיי אסירת תודה‬ ‫על כך שהנדיבות וההתחשבות שלהם‬
‫עולות בקנה אחד עם מעמדם החברתי.‬
‫ואל תשכחי מה מצופה ממך לאור הנדיבות הזו.‬
‫זה היה וו־ג׳ין?‬
‫הוא חשף את זה?‬
‫אם וו־ג׳ין לא היה מעורב בעניין,‬
‫סביר להניח שהיית יושבת בכלא עכשיו‬
‫בעוון תאונת פגע וברח.‬
‫בתמורה, אנחנו מצפים שתשמרי על שתיקה‬
‫לגבי האירועים‬ ‫הקשורים לוו־ג׳ין, ולגבי כל השאר.‬
‫שנצא לטיול ביחד לפני שג׳ה־אי עוזבת?‬
‫רוצה לצאת לטיול באזור?‬
‫לא.‬
‫אני לא רוצה שנעשה מזה סיפור.‬
‫אני לא עוברת למקום‬ ‫שבו לא נוכל להתראות יותר לעולם.‬
‫וו־ג׳ין?‬ ‫-כן?‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן.‬
‫תוכלי לטוס הביתה בחופשים?‬
‫לא סביר.‬
‫אמרו לי לא לחזור.‬
‫זו נקמה רצינית.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אתה עוזבת כי הכלבלב ההוא‬ ‫עשה בלגן בבית הספר.‬
‫ואת נפרדת משלושתנו.‬
‫זו נקמה אמיתית.‬
‫זאת נקמה מספקת בהתחשב במה שקאנג הא עבר?‬
‫נקמה.‬
‫מה עשית?‬
‫מה לעזאזל עשית לג׳ה־אי?‬
‫נפגשתי עם אבא שלה.‬
‫חשבתי שבאמת רצית שג׳ה־אי תיעלם.‬
‫אז ביקשתי ממנו לשלוח אותה לניו יורק.‬
‫אמרתי שאם הוא לא יעשה את זה,‬ ‫אני אחשוף את הסיבה לכך שג׳ה־אי טסה לארה״ב.‬
‫למה היא טסה לארה״ב?‬
‫היא הייתה בהיריון.‬
‫מה?‬
‫עם התינוק של רי־אן.‬
‫אתה לא נורמלי, לי וו־ג׳ין!‬
‫סיפרת את זה לאבא שלה?‬
‫איך יכולת?‬
‫איך יכולת לעשות דבר כזה?‬
‫את אמרת לי‬
‫להחליט אם אני בצד של יון הא־רה או לא!‬
‫בחרתי בך. בחרתי ביון הא־רה!‬
‫ועדיין! איך יכולת, אידיוט?‬
‫איך תסתכל לרי־אן ולג׳ה־אי בעיניים עכשיו?‬
‫אתה יודע כמה אתה חשוב להם.‬
‫אני צריך להתוודות.‬
‫אני צריך להגיד להם שהכול באשמתי.‬
‫אל תגיד מילה.‬
‫אם תדבר, זה יהיה הסוף.‬ ‫אל תספר להם כדי שנוכל להמשיך להיות חברים.‬
‫רציתי להגיד שלום לפני שאני עוזבת.‬
‫הרגע הגשתי את התפטרותי.‬
‫לא יקרה שום דבר רע.‬
‫ואף אחד לא ידע.‬
‫איך אתה יכול להגיד את זה?‬
‫אתה ואני,‬
‫שנינו יודעים.‬
‫אל תחשוב שזה נגמר.‬
‫רגע.‬
‫מה היא אמרה?‬
‫היא עשתה לי את זה בכוונה?‬
‫זוכרת ששאלת אותי‬ ‫מי מהשתיים באמת כבשה לי את הלב?‬
‫מה?‬
‫הרמס או הא־רה?‬
‫הא־רה.‬
‫היא זו שאני באמת מחבב.‬
‫אני יודעת.‬
‫באת בשעה כזאת כדי לספר לי את זה?‬
‫עשיתי משהו רע.‬
‫ואני חושב שכל מה שקרה‬
‫התחיל באותו הערב‬
‫בגלל הטעויות שלי.‬
‫אני חושש לקחת אחריות,‬ ‫אבל אני רוצה להוריד מהלב דבר אחד.‬
‫וו־ג׳ין.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫ביום של התאונה לא ידעתי מה בדיוק קרה שם.‬
‫אבל הייתי חייב לוודא…‬
‫שאף אחד לא ידע שהיא נהגה במכונית.‬
‫לא רציתי לחבל בקריירה הפוליטית של אבא שלי.‬
‫אז דאגתי לטייח את זה.‬
‫ואז במקרה‬
‫מצאתי עט במכונית.‬
‫לא מזמן הבנתי‬
‫שזו מצלמה.‬
‫אני מצטער, ג׳ה־אי.‬
‫קאנג אין־האן…‬
‫זה היה שלו.‬
‫אז אתה אומר שהאישה בסרטון‬ ‫היא מורה בבית הספר שלך?‬
‫הבלש קים, ברר מה הכתובת של החשודה.‬
‫תזכיר לי, לאיזה חבר פרלמנט המכונית שייכת?‬
‫ללי האן־ג׳ונג, המועמד לנשיאות.‬
‫למה עולה כאן שם של אדם חשוב כל כך?‬
‫אני חושב שצריך ליידע את המפקד קודם.‬
‫אני מסכים איתך.‬
‫אני השוטר ג׳ונג ג׳ו־האן.‬
‫בוא איתנו.‬ ‫-רגע. למה?‬
‫יש לנו צו חיפוש והחרמה.‬
‫אנא שתפי פעולה.‬
‫מי אישר את זה? אתם בתיכון ג׳ושין!‬
‫לעזאזל.‬
‫גברת האן ג׳י־סו?‬
‫אני השוטר ג׳אנג אין־הו מתחנת סאול יונגהו.‬
‫בהתאם לסעיף חמש‬ ‫בפקודת הענישה המחמירה על פעילות פלילית,‬
‫את עצורה באשמת הימלטות מזירת תאונה.‬
‫יש לך זכות לשמור על שתיקה‬ ‫ולהימנע מהפללה עצמית.‬
‫גברת האן.‬
‫תודה על הפעם הקודמת.‬
‫תודה.‬
‫המצב השתפר?‬
‫כן.‬
‫אין־האן, אתה אומן מוכשר. אתה עושה חיל.‬
‫קטן עליך!‬
‫תודה.‬
‫היו״ר לשעבר הקים קרן חינוכית פרטית‬
‫שנועדה לטפח תלמידים שיהפכו לנכסים לאומיים.‬
‫לא זו בלבד שהתלמידים לא טופחו,‬ ‫הם אף הפעילו אלימות והשתמשו בסמים‬
‫והפושעת שאחראית‬ ‫לתאונת הפגע וברח שנהרג בה תלמיד‬
‫היא מורה בג׳ושין?‬
‫אני לוקחת אחריות מלאה.‬
‫הנזק שנגרם‬ ‫הוא מעבר לתחום האחריות שלך כמנהלת.‬
‫הטיפול העתידי בעניין יידון‬
‫מול הדירקטוריון ומול המנהלת החדשה.‬
‫היו״ר אן!‬
‫אתת יודעת שעבדתי קשה‬ ‫כדי להגן על בית הספר לאורך השנים.‬
‫איך יכולת‬
‫לזרוק אותי לפח כמו פיסת נייר מקומטת?‬
‫אני חושבת שהמחיר ששילמנו עד כה‬ ‫שווה הרבה יותר מפיסת נייר.‬
‫את חושבת שאני מעורבת‬ ‫בענייני בית הספר לטובת הקרן הזו?‬
‫לא.‬
‫אני עושה זאת למען הבן שלי, רי־אן.‬
‫תפקידך היה להבטיח שבני לעולם לא ייפגע.‬
‫תפקידך היה להגן על הבעלים של ג׳ושין.‬
‫- משרד המנהלת -‬
‫אני שמח שאת עוזבת את בית הספר, אימא.‬
‫אני לא צריך להתבייש בך יותר.‬
‫אני נתתי לקאנג הא‬ ‫את כל הסרטונים שהוא העביר למשטרה.‬
‫אני יודע כבר זמן מה‬
‫שג׳ושין הורו לך‬ ‫לפקח על מה שהתלמידים מאחסנים בענן.‬
‫רציתי להשתמש בזה כדי להרוס את בית הספר.‬
‫אבל לא יכולתי כי חששתי שתיפגעי.‬
‫ג׳ו־וון.‬ ‫-אבל עכשיו זה נגמר.‬
‫אימא שלי לא צריכה‬ ‫לעשות את הדברים האלה יותר.‬
‫זה כל מה שרציתי.‬
‫נמכרו סמים בג׳ושין?‬ ‫-האם הבת הבכורה של מנכ״ל ג׳איול בהיריון?‬
‫מזעזע לגלות‬ ‫שהיורשת של חברה א׳ הייתה בהיריון‬
‫ועברה הפלה טבעית.‬
‫מזעזע אף יותר‬ ‫לגלות שהאב היה היורש של חברה ב׳.‬
‫האם ידוע מה הקשר בין שתי החברות?‬
‫טפל בזה.‬
‫עליך להקטין ככל הניתן‬ ‫את הנזק לתדמית של החברה.‬
‫אז איך ההרגשה?‬
‫אני שואל איך ההרגשה לחיות כמו אימא שלך.‬
‫זה לא נעים, אבל השלמתי עם זה.‬
‫את דומה לאימא שלך.‬
‫וההתנהגות שלך‬
‫הרסה את כל התוכניות שלי עבורך.‬
‫נעשית חסרת תועלת בעליל.‬
‫זה כנראה היה בלתי נמנע.‬ ‫את ואני פשוט בזבזנו את הזמן היקר שלנו.‬
‫פחדתי…‬
‫שתיפטר ממני כמו שנפטרת מאימא.‬
‫הייתי רק בת שלוש או ארבע‬ ‫כשאמרת את הדברים האלה.‬
‫״אם לא תתנהגי בהתאם,‬
‫״את תיעלמי בדיוק כמו אימא שלך.״‬
‫תמיד חששתי מזה.‬
‫אבל עכשיו אני בסדר.‬
‫אני לא מפחדת בכלל.‬
‫תדעי לך ש…‬
‫אני אף פעם לא מחזיר אליי דברים שנטשתי,‬
‫במיוחד אם הם במקרה…‬
‫בני אדם.‬
‫אני רוצה להתנצל.‬
‫הלכתי לבקר את האפר שלו.‬
‫של אחי?‬
‫התאונה ההיא…‬
‫לא הייתי אחראי לה ישירות,‬
‫אבל החבר׳ה הציקו לאין־האן באותו היום.‬
‫הכול באשמתי.‬
‫הייתי צריך לעצור אותם.‬
‫בזמנו, פשוט לא הייתי מסוגל‬ ‫לראות את אין־האן עם ג׳ה־אי.‬
‫אז פשוט עמדתי מנגד כשהם הציקו לו.‬
‫אני יודע טוב מאוד שלעולם לא תוכל לסלוח לי.‬
‫אבל בכל זאת…‬
‫אני באמת מתנצל.‬
‫בפניך‬
‫ובפני אין־האן.‬
‫איבדתי את אחי.‬
‫גם אם תבקש מאה סליחות,‬ ‫זה לא יחזיר אותו לחיים.‬
‫אבל אתה מתנצל?‬
‫להתנצל זה קל.‬
‫לולא התאונה…‬
‫הוא עדיין היה כאן, צוחק ומספר בדיחות.‬
‫אם לא הייתם מתעמרים בו‬
‫ומבריחים אותו לרחוב באותו הערב,‬
‫הוא עדיין היה…‬
‫בריא ושלם.‬
‫אתה מצטער? בסדר.‬
‫פשוט תחיה עם האשמה, קים רי־אן.‬
‫כי אני לעולם‬
‫לא אקבל את ההתנצלות שלך.‬
‫הכול קרה בגלל הרשלנות שלי.‬
‫לפני שאני מנכ״לית של חברה, אני אימא,‬
‫והילד שלי עורר סערה ציבורית.‬
‫על כך, אני מתנצלת בראש מורכן.‬
‫עם זאת, הסרטון שצולם שלא כדין‬ ‫הוא הפרה בוטה של החוק.‬
‫לכן, בכוונתנו לנקוט בצעדים משפטיים תקיפים.‬
‫מר צ׳וי יון־סאוק.‬
‫האם אתה מודה‬ ‫שהפעלת אלימות כלפי מלגאים בבית הספר?‬
‫ולסיום,‬
‫אני מרגישה אחריות עמוקה‬
‫על האלימות ועל ההתנהגות הלא נאותה‬
‫מצד תלמידים בג׳ושין‬
‫ונשבעת לתקן את המעוות.‬
‫צ׳וי יון־סאוק, באק צ׳אן־מין,‬ ‫קוון ג׳ה־ג׳ון, צ׳ה ג׳י־סאוק, לי יו־ג׳ין,‬
‫האם אתם מודים בפגיעה?‬
‫גם אני‬
‫עבריין.‬
‫אולי הייתי צריך להתוודות על הכול,‬
‫כולל הביקור אצל אבא של ג׳ה־אי.‬
‫כשנתת לה את מצלמה הנסתרת‬ ‫הרסת את מסע הבחירות של אבא שלך.‬
‫ויש דברים שעדיף לא להגיד, לטובת כולם.‬
‫הבגידה שלך בג׳ה־אי‬ ‫היא משהו ששנינו ניקח לקבר.‬
‫תתייחס יפה אל ג׳ה־אי ואל רי־אן לנצח.‬
‫ככה תפצה אותם.‬
‫את חושבת שמשהו ישתנה?‬ ‫-מה?‬
‫בג׳ושין.‬
‫ובנו.‬
‫אני לא בטוחה.‬
‫אני לא חושבת‬ ‫שדברים משתנים ככה פתאום, בבת אחת.‬
‫לא ג׳ושין ולא אנחנו.‬
‫זזתי.‬
‫תחזור ישר הביתה.‬
‫זו נסיעת האוטובוס הראשונה שלנו יחד‬
‫מאז שהתחלנו ללמוד בתיכון.‬
‫תמיד נסענו יחד באוטובוס לחטיבת הביניים.‬
‫סליחה…‬
‫שהתחמקתי ממך כי פחדתי מהם.‬
‫ושלא הסכמתי לעזור.‬
‫מה?‬
‫השתנית מאז שהתעשרת.‬
‫ממתי אנחנו מתנצלים על דברים קטנים כאלה?‬
‫פעם היינו הולכים מכות ומחליקים את זה.‬
‫אין־האן תמיד אמר‬ ‫שזה בסדר בין חברים, אתה לא זוכר?‬
‫רואה? אמרתי לך שתיראי טוב בשמלה.‬
‫את סתם מציינת את המובן מאליו.‬ ‫בכל זאת, אני יון הא־רה.‬
‫הא־רה.‬
‫כן?‬
‫לא ידעתי שחשבת עליי דברים כאלה.‬
‫הדיבור הקר והבוטה שלי.‬
‫תמיד חשבתי שאת מבינה.‬
‫לא דיברתי ככה כי חשבתי שאת לא חברה שלי.‬
‫אני יודעת.‬
‫וגם אני לא הבנתי משהו.‬
‫אני מתביישת להודות בזה.‬
‫אנחנו חברות מאז ומתמיד,‬ ‫אבל רק עכשיו הבנתי משהו.‬
‫מה?‬
‫את לא קרה. את סתם מעמידה פנים.‬
‫וככה הגנת על עצמך.‬
‫אני אחכה לך.‬
‫נסיעה טובה.‬
‫לחברה שלי, ג׳ונג ג׳ה־אי.‬
‫תשמרי על עצמך.‬
‫חברה מרשעת‬
‫ויפה שלי, יון הא־רה.‬
‫בואי נלך.‬
‫רק רגע.‬
‫תבריז מהלימודים ותהיה איתי היום.‬
‫קדימה.‬ ‫-אל תעזבי.‬
‫בסדר?‬ ‫-אני אחזיק את זה.‬
‫תנסה.‬ ‫-בסדר.‬
‫הייתי קרוב.‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-שוב.‬
‫מתחילים.‬ ‫-קדימה.‬
‫רואה? איך אני?‬ ‫-בדיוק ככה.‬
‫תנסה מכאן.‬
‫זה קל יותר משחשבתי.‬
‫אתה טוב.‬ ‫-נכון?‬
‫כן.‬
‫מה את אומרת? אני טוב, נכון?‬
‫קח. תטעם.‬
‫מה זה?‬
‫טוסט.‬
‫זה בסדר.‬
‫רגע, מתי טעמת את זה?‬
‫עדיין לא טעמתי.‬
‫רציתי לטעום יחד איתך.‬
‫זה ממש טעים.‬
‫מהר. תטעם.‬ ‫-בסדר.‬
‫איך זה?‬
‫טעים, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫שף הכין את זה? הוא מפורסם?‬
‫את לא רוצה את שלך? אני אוכל אותו.‬ ‫-לא.‬
‫אני אוכלת.‬ ‫-בואי נקנה עוד אחד.‬
‫איזה מזג אוויר נעים.‬
‫וגם הרוח נעימה.‬
‫נכון.‬
‫רי־אן.‬
‫קאנג הא אמר לי פעם‬
‫שאני צריכה לגלות מה אני אוהבת‬ ‫ומה משמח אותי ולשמור על זה.‬
‫אז חשבתי על זה.‬
‫ובשבילי, זה אתה.‬
‫מהרגע שראיתי אותך לראשונה ועד עכשיו,‬
‫תמיד היית חלק מהעולם שלי.‬
‫זו הסיבה ששרדתי.‬ ‫זו הסיבה שאני עדיין שורדת.‬
‫עבור ג׳ונג ג׳ה־אי בת ה־18,‬
‫רק קים רי־אן הוא מקור לחום ואהבה.‬
‫גם אני מרגיש ככה.‬
‫גם אני לא הייתי שורד בלעדייך.‬
‫אבל רי־אן,‬
‫צריך להפסיק רק לשרוד…‬
‫ולהיות תלויים זה בזה.‬
‫כשיהיה לנו טוב עם עצמנו,‬
‫כשנוכל לחלוק את האושר הזה‬
‫במקום רק לשאוב אותו אחד מהשני‬
‫אז נוכל להיפגש שוב.‬
‫בוא ניפרד עם חיוך.‬
‫כדי שיום אחד שנינו נוכל לחייך שוב‬
‫ולחזור להיות יחד.‬
‫אני רק רוצה…‬
‫שלא יהיה לך קשה.‬
‫אני רוצה שתהיי מאושרת, ג׳ה־אי.‬
‫גם אני.‬
‫גם אני רוצה…‬
‫שתחייך ותהיה מאושר.‬
‫בהמשך נגלה את הסונטות של ויליאם שייקספיר‬
‫ונתעמק ב…‬
‫כשאתה מציב שם חמש, אתה מקבל מינוס שתיים.‬
‫זה מה שאתה עושה.‬ ‫-נכון.‬
‫היי, איזה יופי.‬
‫אימא שלך קנתה את זה?‬
‫שתיים, שלוש.‬ ‫-תחייכו.‬
‫אני מסיים את הלימודים בקרוב,‬ ‫אז לא אוכל לדאוג לכם.‬
‫אתם תצטרכו לדאוג לכולם.‬
‫רק תוודאו שמתנת הפרידה שלי…‬
‫אל תתעסק עם הטלפון כשמבוגר ממך מדבר.‬
‫אלוהים.‬
‫מה אמרת?‬
‫ג׳ה־אי אמרה לי להתנצל.‬
‫זה בשבילי?‬ ‫-אני לא יכולה לאכול את שניהם.‬
‫לא מתאים לך, יון הא־רה.‬
‫תמיד תהיתי מי אוכל את השטויות האלה.‬ ‫שמעתי שנתת לג׳ה־אי לטעום את זה.‬
‫אבל‬
‫היא לא אכלה את זה,‬ ‫אז היא לא מכירה את הטעם.‬
‫מתוק מדי.‬
‫היי, איך אתה אוכל את הדבר הזה?‬
‫לא ידעתי שזה יקרה.‬
‫ניסיתי שוב ושוב להפסיק ולשכוח מהכול.‬
‫אני רק…‬
‫רק רציתי‬
‫להתמקד בך ולהמשיך הלאה.‬
‫אבל לא יכולתי.‬
‫לא יכולתי לעשות את זה.‬
‫לא יכולתי לתת לעוד מישהו‬ ‫לעבור את מה שאין־האן עבר.‬
‫הייתי חייב לעשות את זה.‬
‫קאנג הא.‬
‫לכן לא הייתה לי ברירה.‬
‫לא ידעתי שתצטרכי לעזוב בגלל זה.‬
‫אני מצטער.‬
‫אני מצטער שגרמתי לך לעזוב.‬
‫אני מצטער שנדלקתי עלייך.‬ ‫אני פשוט מצטער על הכול.‬
‫רצית לראות אותי מחייכת.‬
‫איך אתה יכול לראות אותי מבעד לדמעות?‬
‫אל תדאג כל כך.‬
‫אני לא טסה לניו יורק.‬
‫מה?‬
‫אני יוצאת לעצמאות והולכת בעקבות הלב שלי.‬
‫אני מתכוונת לפתוח דף חדש‬ ‫במקום שבו אהיה הכי מאושרת.‬
‫אז, קאנג הא…‬
‫אל תדאג לי כל כך.‬
‫ותשמור על עצמך.‬
‫אה.‬
‫אתה זוכר את השאלה האחרונה ששאלת אותי אז?‬
‫צדקת. שיקרתי.‬
‫אימא.‬
‫- אתה נראה מזועזע, קים רי־אן -‬