ЕТЕРНАВТ
ВЕСЕЛИХ СВЯТ
Важко вирішити, правда?
Забагато варіантів.
Мені потрібен гідрокостюм для однієї з моїх дітей,
яка полюбила водні види спорту.
Отакої.
Отакі вони — підлітки.
Пробують усе.
Але допоки вони щасливі…
Я досі тут, десь глибоко в голові.
Ніколи не припиняй шукати…
Тату!
Хуане!
Знову?
-Ти знепритомнів. Ми переживали. -Дай мені це. Віддай.
Тату, ти в нормі?
Квіти відросли!
Секунду, будь ласка.
Вогонь, рядові! Вогонь!
Цілься! Вогонь!
Біла крапка — це шия, хлопці! Ну ж бо!
Ну ж бо, рядові! Цільтеся просто в шию!
-Вогонь! -Гайда!
-Вони наближаються! -Вогонь!
-Вони роблять із нас справжніх солдатів. -Вогонь!
-Кларо! -Гайда!
Уперед!
Послухай, Хуане. Не будь йолопом, поговори з Аною.
Ана мені не поможе.
Тоді відвезімо тебе до лікарні. Тобі так далі не можна.
Мені треба лише забратися звідси.
Ну ж бо!
Альфредо Фаваллі!
-Швидше! -Я тебе знаю?
Попрошу вас пройти зі мною.
Швидше! Гайда, рядові!
Стріляємо так, бо своїми руками…
-Ти. Іди сюди. Ану. -Вогонь, рядові! Вогонь!
Цілься.
Вогонь!
Тано.
Там є вода.
СЕКТОР Б
Ми набираємо волонтерів.
Ідеться не лише про виживання, а й про те, щоб повернути наш дім.
Я віднесу це мамі.
Будь ласка, дотримуйтесь інструкцій після виходу з автомобілів.
Зареєструйтеся на інформаційному стенді біля лікарняного намету,
щоб отримати медичну допомогу…
Зберігайте спокій та порядок.
Боляче?
-Сподобалася остання? -Так.
Любиш пригодницькі історії? Візьмемо ще одну?
-Я зараз. Починай читати, добре? -Добре.
Дивись.
-Це дивовижно. Вони розцвіли. -Просто не віриться.
Мамо?
Маю нагальну справу.
Можна покласти їх у воду?
Щодо води — не впевнена, але я їх десь покладу.
-Гаразд. Дякую, тітко Ано. -Прошу.
…щоб повернути наш дім.
Будь ласка, дотримуйтесь інструкцій після виходу з автомобілів.
Зберігайте спокій та порядок.
Ви в безпечній зоні.
Зареєструйтеся на інформаційному стенді…
Спасибі.
Є якийсь прогрес?
Ні. Ми застрягли. Обладнання не працює. Ми нічого не можемо зробити.
-Мамо. -Треба помочі.
-Так… -Це тобі.
Дякую, принцесо.
-Іди надвір. Не заходь до цього намету. -Гаразд.
-Я принесу їх пізніше. -Дякую.
Так.
-Знайди медсестру, будь ласка. -Іду.
Ці знаки вказують на близькість жуків…
Туди, Фаваллі.
Ситуація дуже складна.
Одна пташечка нам розповіла, що ви електронний інженер.
Можете полагодити це радіо?
Це реліквія.
Звідки ви її взяли?
Фаваллі, ви проходили строкову службу?
Ні, не проходив.
За балом лотереї?
«Непридатний до служби».
Отже, непридатний.
А що ви відповісте, якщо я скажу, що пора показати вірність своїй країні?
Шоколад, шоколад, ля, ля Шоколад, шоколад, мені
Шоколад, ля Шоколад, мені
Шоколад мені
Шоколад, шоколад, ля, ля Шоколад, шоколад, мені
Шоколад, ля Шоколад, мені
Шоколад мені
-Привіт, тату. -Га?
Усе гаразд?
Так.
У тебе досі трапляються ці епізоди?
Це місце не дуже помагає, правда?
Так, це нелегко.
Тату.
Чому я не можу вчитися стріляти?
Я тобі не забороняв.
-Ну… -Я кажу, що… Поглянь на мене.
Ти виходиш із кризи.
Ти ще не стабільна. Потрібен час і відпочинок. Ось і все.
А ти досить стабільний?
З того, що я бачу,
у тебе досі трапляються ці епізоди, і ти не дуже відпочиваєш.
Це зовсім інше.
-Не інше, тату. -Інше.
Я тут, тому що змогла захистити себе. Я не дитина.
Знаю, доню. Знаю.
Гаразд.
Ти себе за сержанта Кабрала маєш?
-Здурів чи що? -Обдумай це.
Іди до біса! Я не робитиму цього.
-Я зараз. -Вони божевільні.
Не лише ж я на цьому розуміюся.
Тут — лише ти. Я не можу корчити дурня.
-Що трапилося? -Запитай сержанта.
Що таке?
Офіцери хочуть передати повідомлення вцілілим,
та їм треба інженера, і я розповів про Тано.
Так. От тільки нам треба їхати в центр.
Як вони перетнуть стіну? Не розумію.
-Хочуть пробити потягом. -Що?
Це план самогубця, і вони хочуть послати мене.
Це було б самогубство, якби не було плану. А цей план має спрацювати.
Звідки тобі знати?
Відправимо повідомлення й повернемося.
-Ти теж підеш? -Звісно. Я не пошлю його наодинці.
Він здурів, Хуане. Здурів.
-Він хоче мене вбити. -Ми можемо врятувати багатьох людей.
Подумай.
Ні, я вже був у пеклі й не буду туди повертатися.
Після всього ти ще не збагнув, що йдеться не тільки про власну дупу?
Я не такий просвітлений, як ти. Вибач!
Ти чув, що вони мені сказали.
Не діятимемо швидко — усі будемо в небезпеці.
Я не лише про жуків.
Що це з ним?
-Не знаю! -Він якийсь дивний.
-Нерозлийвода. -Ага.
Ми чергуємо на кухні. Ідемо?
-Точно. Бувайте. -Ходімо.
Попросимо трохи льоду, щоб…
Що? Є новини?
Про що?
Про план офіцерів повернутися до столиці.
Ми хочемо допомогти.
Я не знаю. Спитай Лукаса. Він у курсі про все це.
Я без упину думаю про неї.
-Про кого? -Жінку з торгового центру.
Чому вона це зробила?
У неї було троє дітей.
Скрізь повно неадекватів.
Тому краще триматися зграї.
Будь ласка, дотримуйтесь інструкцій після виходу з автомобілів.
Зареєструйтеся на інформаційному стенді біля лікарняного намету,
щоб отримати медичну допомогу й вказівки.
Зберігайте спокій та порядок.
Ви в безпечній зоні.
А це не Роберто?
Так.
Роберто!
Роберто.
Роберто. Це я, Фаваллі.
Ми обмінялися будинками.
Де Беніто? І всі інші.
Вони все зруйнували, ніхто не вижив.
Ніхто.
Тебе не можуть змусити.
Ні, вони просять моєї допомоги.
Тоді скажи «ні».
Це не так просто, Ано.
-Як нам тоді лишатися тут? -Ніяк.
Радий, що вони приїхали.
І з усім обладнанням.
Ми тут тимчасово.
Збираємося — і в дорогу.
І куди?
Як ми й планували. У їхній дім у Тігре.
Кларі потрібна допомога.
Хуане.
-Послухай її. -Слухаю.
Про Клару тут дбають.
Єдине, що потрібно Кларі — спокійне місце для відновлення.
Не знаю, Хуане.
Може, гляньмо в очі реальності.
І що це за реальність?
Може, тепер острів нічийний.
І в нас є лише це.
Чому ти не показуєшся? Думаєш, я тебе не бачив?
-Чому ти ходиш за мною? -Усе у вашій голові.
Чого ти хочеш?
Вибачте, босе. Ми хочемо поговорити.
Ага. Ми всі тут.
Спокійно. Ми без зброї.
Ми не хочемо проблем. Повірте нам.
Повірити вам?
Ви зникли якраз перед різаниною. Який збіг.
-Ні, ви дуже помиляєтеся. -Так?
Так.
Ми вже були тоді тут. Спитайте капітана, якщо не вірите.
Ми не могли підійти до вас раніше, тому підійшли отак.
Аби ви переконали свого друга з вусами,
щоби він пішов із нами на цю місію.
Локомотив у депо в Хосе Леон Суарес.
Поруч на розі — зупинка поїзда. Майже біля дверей.
Які є гарантії, що це спрацює?
Я машиніст.
Я виріс із дідом, керуючи потягами.
Ось гарантія.
Ви й дива творите?
Вибачте, якщо налякали вас.
На добраніч.
Доне, не відступайте від своєї віри.
Змій чигає на волі.
СВЯТИЙ ЮРІЙ
Нащо втрачати надію
Коли є на що подивитись?
Нащо втрачати надію
Якщо навколо стільки любові?
Це не прощання
Ми кажемо тільки: «Бувай»
Дуже скоро поблизу ватри
Ми зустрінемось ще
Рука об руку
Біля вогнища
Сьогодні ми зів'ємось
У коло любові
Нащо втрачати надію
На зустріч нову
Нащо втрачати надію
Якщо навколо стільки любові?
Уперед.
Агов, що це в біса таке?
Диви.
Це наші?
-Гадки не маю. -Це хороші новини.
Тобто що люди перегруповуються. Може, вони з Кордови. Хтозна.
Це хороший знак.
Ми не самі.
Ходімо. Я не хочу чути ні звуку.
ЗАЛІЗНИЧНА КОМПАНІЯ ВІДДІЛ РУХОМОГО СКЛАДУ
Франко, що нам робити?
Сформуйте групи. Далі скажу.
-Моро. -Увага всім!
Дві команди! Праворуч, ліворуч.
Обережно.
Тримай.
Має підійти ідеально.
Обережно з рукою.
Ну ж бо! Швидше! Треба спершу під'єднати цю частину.
Він уже так мене замахав, що я зараз відгамселю.
Він тут експерт.
Я його звідкись знаю, і він мені не до душі.
Та це пентхаус.
Це серце двигуна.
А це пускач двигуна.
Я хотів стати машиністом.
Це була моя мрія.
Усе чисто.
Сюди, хлопці! Гайда! Залазьте!
Залазьте! Уперед!
Групо Б! Ходіть зі мною!
Малий, ти йдеш зі мною.
-Що? Я з ними. -Слухайся його. Не сперечайтеся.
-Готуйтеся до спуску! -Інґо.
Ти потрібен деінде. Вони знають, що роблять.
Ідемо! Злізай! Ну ж бо!
Гайда.
КОМПАНІЯ ЗАБОРОНИЛА ВУЛИЧНУ ТОРГІВЛЮ
Я ТЕБЕ ЛЮБЛЮ
Дві хвилини, капітане! Дві хвилини! Тримайтеся!
Готуйтеся до удару! Нехай Бог вам допомагає!
Рядові, дві хвилини! Хай живе наша Батьківщина!
Хай живе!
Земля, яка тобі дає життя
І на вибір дає час
А коли вибираємо мудро
Усі щасливі можуть бути
Холодний томатний сік
У твоїх венах
Мабуть, у твоїх венах тече
Холодний томатний сік!
У твоїх венах
У твоїх…
Вийшло!
-Вийшло!! -Так! Ми пройшли!
Ми пройшли, Хуане!
Вийшло!
-Так! -Так!
Три черги!
Це сигнал! Гайда, швидше!
Що сталося, рядовий? Твої друзі живі. Хіба ти не щасливий?
Я маю бути з ними. Не знаю, чому я тут.
Стривай.
Я майже забув.
Венесуелка просила передати це тобі. Це талісман.
Кепка її брата.
МЕТРО
-Чому ми зупинилися? -Далі нема рейок.
Паливний бак тріснув.
Ще 200 метрів.
Ми його вже бачили.
Я ж казала, що це «Геркулес».
-Хто його збив? -Не жуки, певен. Вони не літають.
ВИХІД
Уперед.
Гайда.
Мені не подобається ця мертва тиша.
Мені теж. У мене дивне відчуття, відколи ми прийшли.
-Дивне? -Що?
Де жуки?
Ми із цього боку не бачили жодного.
Чекай.
Слухай, Тано.
Не так давно тут були люди. Поглянь навколо.
Я не знаю, коли саме, але я певен, що вони були організовані.
Але чому вони пішли? Від нападу жуків нема й сліду.
Може, вони поїхали в Кампо-де-Майо.
Це неможливо. Зі столиці прибуло небагато людей.
Ну, тоді, можливо, люди перегруповуються в інших місцях.
Багато хто чинить спротив, ми не самі.
Увага!
Бобе, Раулю, Інґо, за мною.
-Це наказ. Уперед. -Ні, чекай. Ні.
Вона залишиться зі мною.
Я бос. Не подобається — іди назад на базу.
Самі йдіть назад! За худобу нас маєте!
-Заспокойся. -Я піду. Будь тут.
Я вирішила битися й битимуся.
Я не хочу тебе втратити.
Бережи себе.
Несемо оце?
ЗБРОЙНІ СИЛИ ПЕРУ
Нам залишили подаруночок.
Лейтенанте!
Мішенню був «Рівер Плейт».
Нащо летіти з Перу, аби бомбити футбольний стадіон?
Може, там щось є.
Відвеземо це в Кампо-де-Майо.
Агов!
Увага, увага.
Це повідомлення від аргентинської армії.
Наша країна бореться з невідомим ворогом.
Через безпрецедентний напад
наші вулиці поглинула темрява й тиша.
Але ми не зазнали поразки.
Опір триває.
Ми закликаємо всіх, хто вижив…
Ми закликаємо всіх, хто вижив,
прямувати в Кампо-де-Майо.
Повторюю.
Ті, хто можуть прибути в Кампо-де-Майо,
знайдуть там притулок і безпеку.
Ви не самі. Разом ми сильні.
Це повідомлення повторюватиметься що п'ять хвилин.
Якщо ви чуєте його, то перекажіть іншим.
Хай живе Опір! Хай живе Аргентина!
Хіба вже не має бути якихось новин?
Тримай.
Дякую.
Вони виходитимуть зараз?
Чому б не зачекати на схід сонця?
Я зупиняла її, але не змогла.
Мені здається, чи вони беруть авто Інґи?
Так. Вони позичили його до її від'їзду.
Сумно, що вони їдуть?
Пекас мене ненавидить.
Ні, Кларі.
-Вона засмучена через брата. -Ні.
Чому ти так кажеш, сонце?
Бо це правда.
Ми не зазнали поразки.
Опір триває.
Ми закликаємо всіх, хто вижив…
-Так! Я знав! Воно працює, бляха-муха! -Де саме?
Працює! Укінці діапазону!
Воно працює!
…знайдуть там притулок і безпеку.
-Так! -Ви не самі.
-Ось вони! -Так!
Суруко!
Поглянь туди!
Вам випадає ця честь. Прошу.
Так! Так.
Стріляй!
Так!
-Так! -Так!
Так!
-Ну? -Було добре чутно.
Хоча мікрофон часом тріскав.
А! Ні, це, мабуть, вітер. Треба занести обладнання всередину!
Що це таке?
Отам!
Не знаю, але зосередьмося на радіо!
Перенесімо обладнання!
Ходімо туди.
Підготую команду до від'їзду.
Увага, увага.
Це повідомлення від аргентинської армії.
Наша країна бореться з невідомим ворогом.
Я завжди хотів бути радистом.
Друже.
Друже! Послухай.
Ти не пошлеш людей поглянути туди? Світло. Ти бачив його.
-З іншою місією. -Ні. Послухай. Воно неподалік.
Це може бути важливо.
Друга команда не повернулася.
Я не можу ніким ризикувати.
Вони ще не повернулися.
Хто?
-Інґа й ті, хто пішов до літака. -Повернулися.
-Що? -Га?
Абате сказав, що ні.
Мабуть, це непорозуміння. Хтось унизу сказав, що так.
Вони в локомотиві, щоб виграти час.
Чому ці йолопи не сказали нам?
-Тоді я йду до потяга. -Ти здурів?
Не бачиш? Це лабіринт. Ви перетнетеся або заблукаєте. Будь тут.
Без проблем тут.
Ушиваймося звідси швидше.
-Тут холодно, правда? -Так.
Пошукаймо кімнату, щоб пересидіти.
Знаєш, кажуть, у кожного є споріднена душа.
Твоя живе тут.
Дивись.
Отакої.
Поглянь.
Це немовби музей.
Отакої! Дивись.
-Це справжня реліквія. Дивовижа. -Неймовірно.
Як ви знайшли цю квартиру?
Я так хвилювався через Інґу, що не міг усидіти.
Хочете «віскаря»? Як казав Русо.
-Мені не завадить. -Повірити не можу.
-Що? -Терпіння винагороджено. Хуане.
-Ми всюди його шукали, пам'ятаєш? -Звісно, як би я забув?
Ти годинами мене тягав по Бонд-стріт. Пам'ятаєш?
-Лукасе. Ти бачив? -Пам'ятаєш чи ні?
-Неймовірно. -Га?
Будьмо!
-Будьмо. -Будьмо.
Пішла.
Так.
Насолодімося цим моментом!
Шикарний смак.
Усе так швидко змінилося.
Дещо ніколи не змінюється, Лукі.
Пограємо в труко? Га?
У пам'ять про Русо.
-Капітане. -Так?
-За 200 метрів є рух. -Жуки?
Це цивільний.
Дай мені.
Загасіть.
Це Моро.
Моро, чому ви так довго? Що сталося?
Приймаю.
Я точно виграв. Тридцять один.
-Покажи свої карти. -Ось, 31.
-Гарний дебют. -Правда?
-Скільки в тебе було? -29.
-Чудово. -Покажи свої карти.
Ти мені не довіряєш?
Так, але ти не командний. Це дратує. Ти мене знаєш.
Спокійно, хлопці.
Головне було пограти, аби подумати про щось інше, розважитися.
Не сваріться через це.
-У мене було 29. Сім плюс два. -Вони все одно невдахи.
Слухай. Ти сьогодні дуже задумливий.
Зосередьмося, щоб перемогти.
Ти втрачаєш усіх.
Я? Я думав, ми граємо як команда.
Перестань, ти не командний гравець.
У мене було 29, не замахуй.
-Переверни. -Ага.
-Вони завжди так гризуться? -Замовкни.
Навпаки. Вони споріднені душі.
-Не знаю, що це з ним. -Гайда, грай.
Заходжу.
Не кажу «Енвідо».
-Енвідо. -Енвідо.
Ставки вище.
Ти впевнений?
Він злий. Це чистий гнів.
Він блефує. Гляньте на нього. Дивіться.
-Я погоджуся. -Як хочеш. Не знаю.
Гаразд. Приймаю. 28.
Двадцять вісім?
Тано, скільки в тебе?
Нуль.
-Ти ж подав знак. -Який?
Носом.
-Ти про що? -Ти торкнувся носа.
-Ні, чорт забирай. -Так.
-Чого ти причепився? -Так. Ви ж бачили?
-Ні. -Ти вже двічі програв! Ти здурів?
Про що ти думаєш?
Допоможи мені, Лукасе. Урятуй раз мою дупу.
Будь ласка.
-До дідька! Я більше не гратиму! -Агов! Ми жартуємо. Розслабся.
Лукасе.
Він здурів. Що сталося? Усе гаразд?
-Ні. -Дай гляну. Бляха, дай гляну!
Притисни. Швидше!
-Так, бляха. -Дуже боляче.
Покажи. Я йду за аптечкою. Я повернуся, обіцяю.
Гаразд, швидше. Швидше, будь ласка.
Я знаю, що ви про мене кажете, бо я чую вас.
Й обережніше із цим.
Телефони прослуховуються.
Лукасе, що відбувається?
Хтось намагається нашкодити фонду.
Хтось задумав…
Не рухайся.
Стій!
Лукі.
Що ти робиш?
Не рухайся, Тано. Не рухайся.
Вимкни ліхтарик.
Вони чудово працюють.
І якщо ви погано впораєтеся, усе буде дуже кепсько.
Ні за що не платіть. Усе вже оплачено.
Якщо просять долари, кажіть «ні». Це шахрайство.
Ми тут.
З тобою.
Заспокойся, Лукі.
Може, поясниш нам?
Ми твої друзі. Ми допоможемо.
Буде золотий дощ!
-Ні! -Ні!
-Лукасе! Чорт! -Ні!
Тано.
Нам треба негайно йти звідси.
Ходімо!
Пішли!
Батарейки розрядилися.
Нам треба йти. Ходімо. Ходімо!
Дідько, я виснажений. Ще далеко?
Не знаю, але ми ближче.
Хуане.
Тано.
Що нам робити з Лукасом?
Нічого.
Ми нічого не можемо зробити. Ти ж це розумієш?
Його немає.
Так.
Це Боб?
Так.
-Він нічого не знає. -Що він робить?
Бобе! Агов, Бобе!
Сюди! Ходіть! Це вони!
-Швидше! -Він із ними.
-Ходімо! Ну ж бо! -Він із ними!
Швидше.
Посунься.
Гайда.
Тримайся.
-Обережно. -Так.
Гайда.
-Спокійно, Омаре. -Агов!
Агов!
Ми тут!
-Їх немає! Їх немає! -Вилупки!
-Вилупки! Вони залишили нас самих. -Куди вони поділися?
-Спокійно. Дихай. -Ні.
Тримайся.
-Я втрачаю багато крові. -Ні. Усе нормально.
-Хуане. -Вони там! Зі світлом! Ходімо.
-Омаре. -Візьми мене за руку! Ще раз.
Я виснажений.
-Ну ж бо. -Ти зможеш. Гайда, Омаре.
Гайда.
-Думаєш, є інші? -Не знаю. Побачимо. Ходімо.
Інґа. Інґа там?
-Спокійно. Сподіваємося, що так. -Ми близько, Омаре.
-Дідько! -Інґо!
-Це вони! -Трясця!
-Уперед! -Вилупки!
-Уперед! -Інґо!
Уперед!
Гайда, Омаре! Гайда!
-А інші? -Нікого не залишилося!
-Ну ж бо! -Залазь! Залазь, Омаре!
-Залазь! -Залазь, Омаре!
Швидше!
Що в біса коїться?
Не знаю.
Вони з'явилися нізвідки й стали стріляти в нас.
Як у торговому центрі.
Точно так само.
Тобто вони колаборанти?
Не знаю, але вони чомусь дали передати звістку.
Це була пастка.
Я не можу її кинути. Я шукатиму її.
Сядь, Омаре. Тобі нікуди йти.
-А мій товариш? Ви його не бачили? -Він був із тобою?
Він вернувся, щоб перевірити ситуацію.
Ми його не бачили. Ми бачили Боба й лейтенанта.
Вони перейшли на інший бік.
Патрони ще є?
Так. Два.
Дай мені.
Що ти робитимеш?
Піду на стадіон.
Я хочу розібратися.
Їдьмо на Кампо-де-Майо й розкажімо про це.
Це зробите ви.
Тано,
ми надто близько до цього світла.
Подумай про Лукаса.
Я з тобою.
Мені треба знайти товариша.
Якщо ти підеш, хто стане за кермо?
Це ж твоя мрія, ні?
Ходи зі мною. Я тебе навчу. Ходи!
Бережи себе.
Іди.
Хуане.
Знайди її.
Цей важіль — це ручне гальмо.
-Працює, як храповик. Диви. -Ага.
Ясно? І зупиняється. А цим важелем вимикаєш.
Удачі.
Що ти записуєш?
Усе, що сталося.
Не хочу нічого забути.
Ти письменник?
Ні. Журналіст.
Моска.
Руперто Моска.
Дуже приємно.
Навзаєм.
Що робимо?
Я б не вплутувався в чергову халепу.
Треба потрапити на «Стадіон Рівер Плейт».
А якщо це наші?
Пасажири С35.
Адреса групи — у вашій правій кишені.
Що це, бляха, таке?
Дай зброю.
Є.
Куди поділася драбина?
А якщо Моска має рацію, і вони колаборанти?
Люди й жуки разом?
Якою мовою вони спілкуються?
Ми близько.
Усе нормально?
Дідько.
Я згадав, звідки я тебе знаю.
Я був тут раніше.
Я вже це проходив.
Хуане.
В альтанці.
Що це за хрінь?
Ворог.
Це наш справжній ворог.
Ця штука керує ними.
Вони неначе роботи.
Переклад субтитрів: Павло Дум'як