EVIGNAUTEN
GLEDELIG HØYTID
-Vanskelig å bestemme seg, sant? -Altfor mange valg.
Jeg ser etter våtdrakt til et av barna, som plutselig elsker vannsport.
-Har du hørt. -Tenåringer er tenåringer. Prøver alt.
Men så lenge de har det bra…
Jeg er fortsatt her, dypt inne i hodet mitt et sted. Slutt aldri å lete.
Pappa! Pappa!
Juan! Nå igjen?
-Du besvimte. Vi ble bekymra. -Gi meg den. Få den!
Går det bra, pappa?
Blomstene har kommet tilbake! Vent litt.
Skyt, soldater! Skyt!
Sikt! Skyt! Den hvite prikken er halsen! Kom igjen!
Kom igjen, soldater! Sikt rett på halsen! Kom igjen!
-Kom igjen, de kommer! -Skyt!
-De forvandler oss til soldater. -Skyt!
-Clara! -Kom igjen!
Kom igjen!
-Ikke vær dum, Juan. Snakk med Ana. -Ana kan ikke hjelpe meg.
La oss kjøre deg til sykehuset. Du kan ikke fortsette sånn.
Jeg må bare vekk herfra.
-Kom igjen! -Alfredo Favalli!
-Raskere! -Kjenner jeg deg?
Bli med meg, er du snill.
Raskere! Kom igjen, soldater!
Skyt sånn, for med hendene…
-Du! Kom hit. -Skyt, soldater!
Sikt. Skyt!
Tano. Der er det vann.
Vi rekrutterer for tiden frivillige.
Det handler ikke bare om overlevelse, men om å ta tilbake hjemmene våre.
Jeg tar dem med til mamma.
Følg instruksjonene når dere kommer ut av kjøretøyene.
Registrer dere i informasjonsteltet ved siden av sykehusteltet
for å få medisinsk oppfølging…
-Behold roen og gå videre… -Gjør dette vondt?
-Likte du den siste? -Ja.
Du liker eventyr, du? Skal vi finne en til?
-Straks tilbake. Bare begynn, du. -OK.
Se.
-Så nydelige. De har blomstra. -Det er helt utrolig.
-Mamma? -Jeg tar meg av en nødstilfelle.
Vi kan vel sette dem i vann?
Jeg vet ikke med vannet, men jeg setter dem et sted.
-OK. Takk, tante. -Bare hyggelig.
…hjemmene våre.
Følg instruksjonene når dere kommer ut av kjøretøyene.
Behold roen og gå helt rolig videre. Dere er på et trygt sted nå.
-Registrer dere i informasjons… -Takk. Er det noen framgang?
Nei. Det er fastlåst. Utstyret fungerer ikke. Det er ingenting vi kan gjøre.
-Mamma. -Jeg trenger hjelp.
-Til deg. -Takk, vennen min.
-Gå ut. Hold deg unna teltet. -Greit.
-Hun får dem senere. -Takk.
Ja.
-Hent en sykepleier, er du snill. -OK.
Disse merkene indikerer omtrent hvor insektene er…
-Denne vei, Favalli. -Det er en svært komplisert situasjon.
En liten fugl fortalte oss at du er elektroingeniør.
Kan du reparere denne radioen?
Den er eldgammel. Hvor fant dere den?
Avtjente du verneplikten, Favalli?
-Nei, det gjorde jeg ikke. -Lavt ID-nummer?
-"Fysisk uegnet for tjeneste." -FUT, altså.
Hva sier du om jeg sier at det er på tide å vise lojalitet til fedrelandet?
Sjokolade, sjokolade, la, la Sjokolade, sjokolade til meg
Sjokolade til meg
-Hei, pappa. -Hæ?
-Alt i orden? -Ja.
Opplever du fortsatt episoder? Dette stedet hjelper vel ikke stort.
Nei, det er ikke enkelt.
Pappa…
-Hvorfor får ikke jeg også lære å skyte? -Har aldri sagt at du ikke får.
-Vel… -Det jeg sier… Se på meg.
Du har nettopp opplevd en krisesituasjon. Du er ikke stabil nok, må ha ro og hvile.
Er du stabil nok, da?
For jeg ser at du fortsatt opplever episoder og heller ikke hviler deg.
-Det er noe helt annet. -Nei, det er det ikke, pappa.
Nei. Jeg er her fordi jeg klarte å forsvare meg. Jeg er ikke noe barn.
Jeg vet det, vennen min.
Greit.
-Hvem tror du at du er? Er du gal? -Tenk over det.
-Nei, for faen. Jeg gjør det ikke. -Straks tilbake.
-Jeg er ikke den eneste som vet om det. -Her, jo. Jeg kunne ikke spille dum.
-Hva er galt? Hva skjedde? -Spør sersjanten.
Offiserene vil sende en beskjed til de overlevende,
men trenger ingeniør. Jeg fortalte om Tano.
Ja. Greia er at vi må til sentrum.
Hvordan komme seg gjennom muren? Jeg følger dere ikke.
-Ved å kjøre et tog inn i den. -Hva?
Et selvmordsoppdrag de vil at jeg gjør.
Hvis vi ikke har en plan, ja. Denne planen tror jeg vil funke.
-Hvordan vet du det? -De får beskjeden, og vi kommer tilbake.
-Skal du også være med? -Selvsagt. Han får ikke gjøre det alene.
Han er gal, Juan. Gal.
-Han vil få meg drept. -Hør. Vi kan redde mange. Tenk over det.
Nei. Jeg har alt vært i helvete, og dit vil jeg ikke tilbake.
Etter alt dette har du vel lært at ikke alt handler om å redde seg selv?
Beklager at jeg ikke er like opplyst som deg, da.
Du hørte hva de sa til meg. Handler vi ikke raskt, er alle i fare.
Jeg snakker ikke bare om insektene.
Hva er det som går av ham?
-Aner ikke. -Han oppfører seg merkelig.
-Radarparet. -Å.
Vi har kjøkkenskift. Skal vi gå?
-Stemmer, det. Ses senere. -Kom.
Vi ber om is for å…
-Er det noe nytt? -Angående hva da?
Om offiserens plan om å dra tilbake til hovedstaden. Vi vil hjelpe til.
Jeg vet ikke. Spør Lucas. Han er oppdatert på alt det der.
Jeg får henne ikke ut av hodet.
-Hvem? -Kvinnen fra kjøpesenteret.
Jeg skjønner ikke hvorfor hun gjorde det. Hun hadde tre barn.
Det fins løse kanoner overalt.
Derfor er det best å holde seg nær flokken.
Følg instruksjonene når dere kommer ut av kjøretøyene.
Registrer dere i informasjonsteltet ved siden av sykehusteltet
for å få medisinsk oppfølg og veianvisning.
Behold roen og gå helt rolig videre. Dere er på et trygt sted nå.
Er ikke det Roberto?
Det er det.
Roberto!
Roberto.
Roberto. Det er meg, Favalli.
Vi byttet hjem, husker du ikke det?
Hvor er Benito og de andre?
De har tilintetgjort alt. Det fins ingen flere overlevende. Ingen.
De kan ikke tvinge deg til å dra.
-De gjør ikke det, de spør meg om hjelp. -Si nei, da.
Det er ikke så enkelt.
-Hvordan kan vi bli hvis jeg sier nei? -Vi blir ikke.
-Godt at de kom. -Og med alt utstyret, da.
Vi er her midlertidig. La oss bryte opp og dra.
-Hvor da? -Dit vi snakka om. Til huset i Tigre.
-Clara trenger hjelp. -Juan.
-Hør på henne. -Ja.
-Clari får god omsorg her. -Hun trenger bare ro til å komme seg.
Jeg vet ikke, Juan.
Kanskje vi må se virkeligheten i øynene.
-Og hvilken virkelighet er det? -Kanskje øya er ingenmannsland nå.
At dette er alt vi har.
Kan du ikke vise deg? Tror du ikke at jeg så deg.
-Hvorfor følger du etter meg? -Alt er inne i hodet ditt.
-Hva faen vil du? -Beklager, sjef. Vi vil snakke med deg.
-Alle er her, ja. -Rolig. Vi er ubevæpna.
-Vi vil ikke lage trøbbel. Stol på oss. -Stole på dere?
Dere forsvant rett før massakren. For et sammentreff.
-Du tar helt feil. -Gjør jeg?
Ja. Vi var her alt da det skjedde. Spør kapteinen om du ikke tror meg.
Vi kunne ikke snakke med deg før nå.
Overbevis vennen din med barten om å bli med oss på oppdraget.
Lokomotivet står i en garasje i José León Suárez.
Det er en togstasjon rett i nærheten. Nesten rett utenfor.
Hvordan kan dere være sikre på at det kommer til å fungere?
Jeg er lokomotivfører. Jeg har vokst opp med å kjøre tog med bestefar.
Derfor vet jeg det.
Kan dere utrette mirakler også?
Beklager hvis vi skremte deg. God kveld.
Ikke vik vekk fra troen din. Dragen er løs.
SANKT GEORG
Hvorfor miste vårt håp
Når det er så mye å se?
Hvorfor miste vårt håp
Når det fins så mye kjærlighet?
Dette er ikke et farvel
Jeg sier bare ha det en kort stund
Veldig snart, ved leirbålet
Skal vi møtes igjen
Hånd i hånd
Ved leirbålet
I kveld skal vi lage
En kjærlighetssirkel
Hvorfor miste vårt håp
Om å møtes igjen?
Hvorfor miste vårt håp
Når det fins så mye kjærlighet?
Gå.
-Hva faen er det der? -Se.
Er de våre?
-Aner ikke. -Dette er gode nyheter.
Det betyr at folk omgrupperer seg. Kanskje de er fra Córdoba. Hvem vet.
Det er et godt tegn. Vi er ikke alene.
Kom igjen. Jeg vil ikke høre et pip.
SKIFTETOMT - ALT MATERIELL
-Hva er planen, Franco? -Dann grunner. Jeg sier ifra.
-Moro. -Folkens! To lag. Høyre og venstre.
Forsiktig.
-Sånn. -Den må passe perfekt.
Pass på hånda.
Kom igjen. Opp med farta. Vi må bytte ut denne først.
-Han ber om juling, og jeg føler meg raus. -Han er eksperten her.
Jeg kjenner ham fra et sted og liker ham overhodet ikke.
-En toppleilighet. -Dette er hjertet av lokomotivet.
-Her er motorbryteren. -Tenk at jeg ville bli lokfører, da.
Det drømte jeg om hele livet.
-Alt er klart. -Kom hit! Kom igjen.
Kom igjen, alle sammen!
Gruppe B! Bli med meg!
-Du blir med meg, gutt. -Hva? Jeg er jo sammen med dem.
-Adlyd. Ikke si imot ham. -Gjør dere klare til å gå ned!
Du trengs et annet sted. De vet hva de gjør.
Kom igjen! Reis deg! Gå ut.
SELGERE UTENFRA FORBUDT
JEG ELSKER DEG
To minutter, kaptein! Hold dere fast!
Klare til kollisjon! Måtte Gud hjelpe dere!
To minutter før kollisjon, soldater! Lenge leve moderlandet!
Landet som gir deg liv
Gir deg også tid til å bestemme deg
Ved å velge smart
Kan alle bli lykkelige
Kald tomatjuice
I årene dine
I årene dine må du ha
Kald tomatjuice
I årene dine
I…
Vi klarte det! Vi klarte det!
Vi klarte det!
-Vi klarte det! -Ja! Vi kom oss gjennom!
Vi kom oss gjennom, Juan! Vi klarte det!
-Ja, for faen! -Ja!
Tre skudd! Det er signalet. Skynd dere! Kom!
Hva er galt, soldat? Vennene dine lever. Er du ikke fornøyd?
-Jeg skulle ha vært med dem, ikke her. -Vent litt. Det glemte jeg nesten.
Venezuelaneren ga meg denne til deg. For å bringe lykke.
Hennes brors kaps.
T-BANE
-Hvorfor stopper vi? -Ikke mer spor igjen.
-Bensintanken er ødelagt. -Det er 200 meter unna.
-Den vi så før. -Jeg sa jo at det var Hercules-fly.
-Hvem har fått det ned? -Ikke insektene. De kan ikke fly.
UTGANG
Kom igjen. Kom.
Jeg liker pokker ikke at det blir så stille.
Ikke jeg heller. Har hatt en merkelig følelse siden vi kom.
-Hva mener du? -Hva?
Hvor er insektene? Vi har ikke sett et eneste på denne siden.
Vent. Tano.
Det var folk her for ikke lenge siden. Se deg rundt.
Jeg vet ikke hvordan de gjorde det, men de var godt organisert.
Hvorfor dro de? Det er ingen spor av insektangrep.
Kanskje de dro til Campo de Mayo.
Umulig. Det var ikke mange fra hovedstaden.
Kanskje folk blir omgruppert andre steder.
Mange slår tilbake. Vi er ikke alene.
Følg med! Bli med meg, Bob, Raúl og Inga.
-En ordre. Kom. -Nei, vent. Hun blir med meg.
Jeg er sjefen. Liker du det ikke, drar du til basen.
Du kan gjøre det. Du behandler oss som kveg!
Jeg drar. Bli her. Jeg velger å slåss, og det skal jeg.
Jeg vil ikke miste deg.
Ta vare på deg selv.
Skal vi bære denne?
PERUS HÆR
De la igjen en liten presang.
Løytnant!
Målet var Cancha de River-stadionen.
Hvorfor fly fra Peru for å bombe en fotballstadion?
-Kanskje det er noe der. -Vi tar det med til Mayo-leiren.
Hei!
Følg med! Dette er en melding fra Argentinas hær.
Nasjonen vår kjemper mot en ukjent fiende.
Et angrep uten sidestykke har brakt mørke og stillhet over våre gater.
Men vi har ikke blitt beseira. Motstanden lever og ånder.
Vi ber alle overlevende…
Vi ber alle overlevende om å dra til Mayo-leiren.
Jeg gjentar. De som kan dra til Mayo-leiren,
finner tilflukt og trygghet der.
Dere er ikke alene. Sammen er vi sterke. Meldingen spilles hvert femte minutt.
Hører du den, så fortell den videre.
Lenge leve motstandsbevegelsen! Lenge leve Argentina!
Burde det ikke ha vært i nyhetene nå?
Her.
Takk.
Går de ut nå? Hvorfor venter de ikke til soloppgang?
Jeg prøvde å stoppe henne, men det gikk ikke.
-Er det meg, eller tar de Ingas bil? -Ja. De ba om å få låne den før hun dro.
Er du lei deg for at de drar?
-Pecas hater meg. -Nei, Clari.
-Hun er sint på grunn av broren. -Nei.
-Hvorfor sier du det, vennen? -Fordi hun er det.
Vi har ikke blitt beseiret. Motstanden lever og ånder.
Vi ber alle overlevende…
-Ja! Visste det! Det funker! -Hvilket oppring?
Det funker! På siste oppring! Det funker!
…finner tilflukt og trygghet her.
-Ja! -Dere er ikke alene.
-Der er de! -Ja!
Suruka! Se! Der borte!
Gjør det du. Her.
Ja, for faen. Ja! Gjør det.
Ja!
-Ja! -Ja!
Ja, for faen!
Ja!
-Og? -Den høres godt.
Selv om mikrofonen meldte seg litt ut.
Det må være vinden. Vi må flytte utstyret inn!
-Hva er det? -Der!
Vet ikke. La oss konsentrere oss om radiosendinga!
Vi flytter utstyret! Den veien der.
Jeg gjør laget klart til å dra.
Hør etter. Dette er en melding fra hæren i Argentina.
Nasjonen vår kjemper mot en ukjent fiende.
Jeg har alltid drømt om å bli radiooperatør.
Kompis. Kompis! Hei.
Skal du ikke sende folk for å undersøke det der? Lyset. Du så det.
-På et annet oppdrag. -Nei. Hør. Det er i nærheten.
Det kan være viktig.
-Det andre laget har ikke kommet tilbake. -Jeg kan ikke sette andre i fare.
-De har ikke kommet tilbake ennå. -Hvem?
-Inga og de som dro til flyet. -Jo, det har de.
-Hva? -Hæ?
Abate sa at de ikke hadde det.
Det må være en misforståelse. Noen der nede sa at de kom.
-De er i lokomotivet, for å vinne tid. -Hvorfor har ikke idiotene sagt noe?
-Da drar jeg til toget. -Er du gal?
Du skjønner at det er en labyrint? Du roter deg bort. Bli her. Ikke lag trøbbel.
La oss komme oss ut herfra snart, for faen.
-Det er kaldt her, da. -Ja.
La oss finne et rom inne å være i.
Folk sier jo at alle har en sjelevenn.
Din bor her. Se.
-Jøss. -Se.
Det er som et museum.
Du store min. Se.
-Et relikvie. -Utrolig.
Hvordan fant du leiligheten?
Jeg stressa så mye med Inga at jeg ikke klarte å sitte i ro.
Litt whisky? Som Ruso alltid sa.
-Det kunne jeg ha trengt. -Helt utrolig.
-Hva? -Tålmodigheten belønnes. Se.
-Vi lette overalt etter den. -Stemmer. Hvordan kunne jeg glemme det?
Du dro meg langs Bond Street i timevis.
-Lucas. Se. -Husker du det eller ikke?
-Utrolig. -Hæ?
Skål!
-Skål. -Skål. Sånn.
-Ja. -La oss kose oss.
Deilig.
Alt har forandra seg så fort.
Noen ting forandrer seg aldri, Luqui.
Skal vi spille truco? Til minne om Ruso.
-Kaptein. -Ja?
-Bevegelse 200 meter unna. -Insekter?
-En sivil. -Gi meg den.
Slukk den.
Det er Moro.
Hvorfor tok det sånn tid, Moro?
Jeg godtar. Jeg har vunnet. Trettien.
-Vis kortene. -Sånn! 31.
-God debut. -Sant?
-Hvor mye hadde du? -29.
-Så bra. -Vis kortene dine.
Stoler du ikke på meg?
Jo, men du er ingen lagspiller. Irriterende.
Slapp av, karer.
Tanken bak å spille var å tenke på noe annet og ha det gøy.
Ikke krangle, nå.
-Jeg hadde 29. Måtte. Sju pluss to. -De er uansett tapere.
Hør her. Du er veldig speisa i dag. Vi konsentrerer oss og vinner nå.
-Du taper i hver runde. -Jeg? Trodde vi spilte som lag.
-Gi deg. Du er ikke lagspiller. -Jeg hadde 29. Gi deg.
-Snu det. -Ja.
-Krangler de alltid sånn? -Hold kjeft.
Motsatt. De er sjelevenner.
-Vet ikke hva som går av ham. -Spill, da.
-Jeg satser høyt. -Syner ikke.
-Envido. -Envido.
-Syner envido. -Er du sikker?
Han er sint. Det der er sinne. Han bløffer. Se på ham, da. Se.
-Jeg godtar. -Som du vil. Jeg vet ikke.
-Jeg godtar det. 28. -Tjueåtte?
Har du tatt poeng, Tano?
Null poeng.
-Du brukte signalet. Med nesa. -Hvilket?
-Hva snakker du om? -Du tok deg på nesa.
-Nei, for pokker. -Jo.
-Kødder du med meg? -Han gjorde det. Så du det ikke?
-Nei. -Du har tapt to ganger. Er du gal?
Hvor er du, egentlig?
Hjelp meg litt, Lucas. Redd meg. Vær så snill.
-Drit i det! Jeg er ferdig! -Vi tuller bare. Slapp av.
Lucas.
Han er gal. Hva skjedde? Går det bra?
-Nei. -Få se. Få se, for pokker!
Legg trykk på det. Skynd deg!
-Ja, for pokker. -Det er kjempevondt.
Jeg henter førstehjelpsskrinet. Kommer straks tilbake. Lover.
Skynd deg. Vær så snill.
Jeg vet hva du sier om meg, for jeg hører deg.
Vær forsiktig med hva du sier. Mobilene blir avlytta.
Hva skjer, Lucas?
Noen prøver å skade laget vårt.
Noen konspirerer om å…
Bli der. Bli der.
Stopp!
Luqui. Hva gjør du?
Ikke rør deg, Tano. Stå stille. Skru av lommelykta.
De gjør en kjempejobb her.
Og hvis du gjør en dårlig jobb, blir alt veldig stygt.
Ikke betal for noe. Alt er betalt.
Ber de om dollar, sier du nei. Det er svindel.
Vi er her. Med dere.
Rolig, Luqui.
Kan du ikke prøve å forklare? Vi er vennene dine. Vi kan hjelpe deg.
Nå kommer gullregnet!
-Nei! -Nei!
-Lucas! Pokker! -Nei!
Tano. Tano.
Vi må dra med en gang. Kom igjen!
Kom!
Batteriene er flate.
Vi må dra. Kom igjen! Kom!
Faen, så sliten jeg er. Hvor langt er det igjen?
Jeg vet ikke, men vi er nærmere.
Juan.
Tano.
-Hva skal vi gjøre med Lucas? -Ingenting.
Det er ingenting vi kan gjøre. Du vet det, sant? Han er borte.
Ja. Er det Bob?
Ja.
-Han vet ingenting. -Hva gjør han?
Bob! Bob!
Kom! Det er dem!
-Skynd dere! -Han er på deres side.
-Kom igjen! -Han er på deres side!
Kom igjen.
Flytt deg.
Kom igjen.
Hold ut.
-Forsiktig. -Ja.
Kom igjen.
-Forsiktig, Omar. -Hei! Hei!
Her er det!
-De er borte! De har dratt! -Jævler!
-Jævler! De etterlot oss alene. -Hvor har de dratt?
-Rolig. Pust. -Nei.
Hold ut.
-Jeg mister mye blod. -Nei, det går fint.
-Juan. -Der borte! Med lysene! Kom.
-Omar. -Ta armen min! Ett dytt til.
-Jeg er utslitt. -Du klarer det. Kom igjen, Omar.
Kom igjen.
-Tror dere at det er andre her? -Vet ikke. Vi får se.
Er Inga der?
-Ro deg ned. Vi håper det. -Vi er nær, Omar.
-Faen! -Inga!
-Det er dem! -Pokker!
-Løp! -Jævler!
-Løp! -Inga!
Løp!
Kom igjen, Omar!
-De andre? -Det er ingen igjen!
-Kom! -Kom igjen, Omar!
-Kom igjen! -Kom igjen, Omar!
Fort!
-Hva faen er det som foregår? -Jeg vet ikke.
De kom ut av ingenting og begynte å skyte mot oss.
Som på kjøpesenteret. Det samme.
-Mener du at de er medløpere? -Vet ikke, men de lot oss sende meldinga.
Det var en felle.
Jeg kan ikke forlate henne, må hente henne.
Sett deg, Omar. Du kan ikke dra noe sted.
-Hva med kameraten min? Så du ham? -Var han ikke med deg?
Han dro for å undersøke hva som skjedde.
Vi så ham ikke. Vi så Bob og løytnanten.
De har byttet side.
-Er det patroner igjen? -Ja. To.
-Gi meg dem. -Hva skal du gjøre?
Dra til stadionen. Jeg vil undersøke saken.
-Vi må dra til Mayo-leiren og fortelle. -Dere gjør det.
Tano… Vi er altfor nær lyset.
Tenk på Lucas.
Jeg blir med dere.
-Jeg må finne kameraten min. -Hvem kjører om du drar?
Var ikke dette drømmen din?
Bli med meg. Jeg lærer deg det. Kom!
-Ta vare på deg selv. -Dra.
Juan.
Finn henne.
Dette er håndbrekket.
-Fungerer som sperrehake. -Ja.
OK? Og den stopper. Bruk spaken til å sette den i fri.
Lykke til.
-Hva skriver du ned? -Alt som har skjedd.
-Jeg vil ikke glemme det. -Er du forfatter?
Nei. Journalist. Mosca.
Ruperto Mosca. Hyggelig.
I like måte
-Hva gjør vi nå? -Vi involverer oss ikke i flere kamper.
Målet vårt er å komme til Cancha de River.
Hva om de er kamerater?
C35-passasjerer.
Gruppens adresse ligger i deres høyre lomme.
Hva faen er det?
Gi meg den. Sånn.
Hvor faen er stigen?
Hva om Mosca har rett og de er kollaboratører?
Mennesker og insekter sammen? Hva slags språk snakker de, da?
Vi er nær.
Går det bra?
Faen.
Nå husker jeg hvor jeg har deg fra.
Jeg har vært her… før.
Jeg har gjort dette før.
Juan!
I lysthuset.
Hva faen er det for noe?
Fienden.
Det er vår virkelige fiende.
Den greia styrer dem.
De er som roboter.
Tekst: Fredrik Island Gustavsen