Є Лантух, і Зубл
І Кінґер тут
Раґата, Джакс
Також Помні, ву-ху
День, кожен день
Кожен день, кожен день
Ти певен?
Як це сталося взагалі?
Не можна було відмінити?
Поки я працював, він втручався в роботу консолі.
Я гадки не маю, що сталося.
Перш ніж я встиг його повернути,
комп'ютер провалився, і…
Ой, як зручно.
- Джаксе. - Що?!
Ми маємо отак взяти і пробачити?
Він налажав! Гірше вже просто бути не може!
Бо тепер ми втратили все!
Джаксе, благаю тебе, заспокойся!
Ми всі… Ми…
Ще будуть якісь виправдання?
- Джаксе! - Що?
Він напартачив, а ви раптом усі стаєте на його захист?
Сканування мізків.
Скретч, намагався створити сканер мізків.
Та я не думав, що він спрацює.
Ми не знали, як працювати з такими файлами,
і вони були надто малими.
Враховуючи, яку функцію мали виконувати.
Коли рився в коді Кейна, я знайшов цілу папку сканів.
Схоже…
Кейн знайшов спосіб змусити їх запрацювати.
Це значить…
Я знаю, що значить.
Мої щирі вітання, Зубл!
Хотіла ж лишити по собі щось значуще?
- Оце так радість. - Джаксе.
І ти з мамцею ще не востаннє теревенила.
Еге ж, Ґато?
Замовкни, Джаксе!
А я схоже…
досі…
Так і знала.
І думаю, я знала завжди.
Проте…
Проте чомусь…
це так боляче чути.
Знаю, це боляче.
Але ми досі разом.
Ми в одному човні.
Допомогти?
Давай. Спробуй, якщо хочеться.
Заспокой свої тіло і розум.
Дихай глибоко.
І спробуй не забивати голову зайвим.
Я правда хотіла допомогти.
Ти непогано почала.
Я думала, що зможу всіх підбадьорити,
але все стало тільки гірше…
Боже.
Дурепа, навіщо я полізла?
Ні. Це не твоя провина.
Ніхто б не міг подумати, що все обернеться таким чином.
Мені страшно.
Я не знаю, що буде далі.
На моїй пам'яті, з усіх людей,
які потрапляли сюди,
жоден не пристосувався
настільки швидко, як ти.
Я була як на голках.
Я так само.
Таке пережити будь-кому важко.
Проте поки іншим треба були тижні… Чорт, навіть місяці,
аби адаптуватися,
як і мені власне,
ти оговталась усього за декілька днів.
Скажу навіть більше:
ти стала тою, кому люди довіряють.
Хай навіть самі в це не вірять.
У такі часи їм потрібен хтось на кшталт тебе.
Ти дуже сильна, Помні.
Я вірю, що ти все подолаєш.
У мене дежавю.
Таке вже було?
Так.
Там, у маєтку Мілденгол.
Навряд ти пам'ятаєш.
Що ж, але дослухатись варто.
Дай їм час,
і вони прийдуть у себе.
Виправити все неможливо.
Принаймні своїми силами.
Тут і виправляти вже нічого.
Та ми будемо намагатись.
Роботи у нас чимало.
Але всі незгоди пройти легше, якщо ти
не сама.
Я не знаю Де ми схибили
Та надто важко Здолати це все самотужки
Надто важко Йти цим шляхом без тебе
Забий.
Аби ж я була наполегливішою.
Я забула, які страшні бувають наслідки.
Що нам робити?
А що ми можемо?
Це в його стилі.
Звісно ж він дочекався моменту, коли вже ніяк не зарадиш.
Який же він…
Хай тобі грець, Джаксе.
Пробач.
За що?
Ти чого?
Це не твоя провина.
Чому я не плачу за ним?
Я думаю, треба придумати якийсь план,
як утримати його.
Знаєш…
Я завжди думала:
«Це мала бути я».
Не кажи так.
Ми були друзями.
Знаєш, своєрідними.
Якщо Джакс і дружба взагалі в'яжеться.
Але ми розмовляли принаймні.
А потім… Як же там було?
Здається «Сніжне рандеву».
Важко пригадати, що саме,
але щось трапилося між ним…
та нею.
І…
Рібіт.
Її звали…
Рібіт.
Так, пам'ятаю, ти якось її вже згадувала.
Та я не мала.
Коли Рібіт не стало, я…
намагалась його втішити.
Він заборонив згадувати її ім'я.
Узяв обіцянку,
і я погодилась.
Гадаю, саме тут наша дружба…
дійсно закінчилась.
Якби я відмовила, чи було б усе інакше?
Мені…
Мені було так важко.
Не знаю, чому так зробила.
Я…
Хотіла, щоб він не почувався самотнім.
Знав, що я поряд.
Припускаю, що я…
більше не хотіла втрачати друзів.
- Не вмію я дружити, еге ж? - Раґато.
Ти перша, з ким я подружилася тут.
Попри все, що сталось…
я й досі вважаю тебе найближчим другом.
Я рада, що ми досі подру…
Що ж нам робити?
Попіклуйся про Лантух і Зубл із Кінґером.
Твоя турбота їм би не завадила.
Помні…
Твоя поява — одне з найкращого, що зі мною тут сталося.
Я довіряю тобі.
Джаксе?
Я хочу, аби ти знав. Як буде щось потрібно
чи захочеться вилити душу,
я поруч.
Тобі це треба.
Я єдина, хто може тебе врятувати.
Без мене ти ніяк.
Я допоможу!
Ти чого?
Ми не вмираємо від нестачі кисню, забула?
Уперед! Давайте з ентузіазмом!
Зробімо накращий похорон у світі!
Зубл цього б хотіла!
Пам'ятайте! Це не оплакування смерті,
а святкування життя.
Що ти?
Що… Джаксе?
Що це за вбрання?
Яке? А, це!
Я подумав, що найліпший спосіб вшанувати Зубл —
вдягнути щось гендерно-дивакувате.
Та ти просто глузуєш із Зубл!
Ти не те саме робиш?
Джа… Я…
Я тебе ненавиджу.
Що?
Я думав, тобі подобається.
Після похорону чекаю в мене.
Не барися.
Чого витріщились?
Хутцем за роботу!
Ти вбив усіх, кого я любила!
Тепер я вб'ю тебе!
Йойки, вічно я у тебе крайній, еге ж?
Халепа, треба щось робити!
Комусь варто подихати свіжим повітрям.
ЙОЙ!
Дібіді-е, оце й усе, мерзоти!
ПІШОВ НА ОБІД
А ти звідки взялась?
Головне правило тут: дівчиськам не можна.
Що ти нап'яв?
Я б такого в житті не одяг.
Я ношу це з іронією!
Так я показую, що мені неймовірно начхати!
П**ик.
Не забувай про мене! Я граю на піаніно.
Якщо наголошувати на тому, що ти вмієш грати,
тоді щодо цього виникають сумніви.
Так! Стулись і грай!
Ти справді всіх нас бачиш отак?
Ти про це?
Хто ж зна!
Усе набагато веселіше, як викрутиш наповну.
Але в реальності ми зовсім інші.
- О, реальність. - Яка різниця?
- Реальність для геїв. - Так!
Типу, взяти і вбити комічного персонажа?
Що за шмарклі?
Увесь епізод усі такі «плак-плак-плак».
Де ж веселощі?
Закрийся!
Де справжній Джакс?
Такі питання далеко тебе не заведуть.
Давай, киш.
Грати заважаєш.
Хтось має ключі від цих дверей?
Ні.
А якби і мав, тобі не віддав би.
Ви, баби, вічно суєте носа в чужі справи.
Ого! Сподіваюсь, на мене таке не чекає.
Ем…
Окей.
Стоп…
Що відбувається?
Тихо, тихо, заспокойся.
- Знаю, важко усвідомити. - Геть від мене!
Виглядаю…
тупо.
Знайоме відчуття.
Нічого, згодом пройде.
ЦИРКОВЕ КАФЕ
Оце какао.
Ми вирішили, непогано було б щотижня ним пригощатися.
Геть як справжнє.
О, сміється! Так, вийшло!
Та відвали!
Я просто не очікував.
Сміх є сміх. З чогось варто починати.
Шкода, що це зробив не я.
Бо ти не смішний.
Та йди ти.
Слухай, Рібіт. Будемо в одній команді?
Ні, вибач.
Хочу показати Джаксу що до чого.
Без проблем, розважайтеся.
- Що ти? - Здоров, дурбило!
О Боже, так.
Раніше я лаялась як матрос, та ця цензура дістала мене.
Та йобана…
Обережніше з нею.
Ще зіпсує тебе.
Клас!
Гарна була пригода.
Радий був підбадьорити.
А ти…
колись робив речі, про які шкодуєш?
Ну, так?
А небо блакитне?
Ні, коли… ще був назовні.
Щось, що не виправиш і…
що не йде з голови.
Я спалила мости з батьками, коли з'їхала.
Вони були переконаними мормонами, а я…
не те щоб.
І все одно я хотіла б знову їх побачити.
Але…
Застрягла тут.
Ти так спонукаєш мене відкритися?
Так я показую, що довіряю тобі.
Я ж розповідав, що я безхатько.
Що ти хочеш почути?
Ти мені довіряєш?
Ну… Так, але…
Просто…
З цим трішки важко.
З тобою трішки важко.
Але мені заходить.
Разом легше.
«Разом», кажеш?
Ем…
У мене були складні стосунки з моїми…
з батьками.
Вони розлучились, коли я був у старшій школі.
З татом ми не були близькі.
Він був, але…
водночас ніби…
і не було.
Він ніколи не пишався мною, і я
завжди відчував себе розчаруванням.
І що йому ніяк не вгодиш.
А після розлучення я його взагалі не бачив.
Мені здавалося, що з мамою легше,
але коли тато пішов…
…вона змінилася.
Даєш слабину, каже: «А от твій батько…»
Зриваєшся, каже: «Весь у батька».
Мене це плутало.
Вона ніби сумувала і водночас ненавиділа його.
А злість зривала на мені…
Одного…
ідіотського дня…
мені все це остогидло.
І тоді я бовкнув дещо, про що шкодую.
Поділився дечим особистим.
Думав, тоді відчепиться.
Але…
Вона…
розсміялася.
А потім почала злитись.
Ніби їй дах зірвало.
Почала гнобити, принижувати без кінця і краю.
І докупи з цим…
дещо геть збило мене з глузду.
У кінці вона…
вона…
обійняла мене.
Я не знав, як мені взагалі на це реагувати.
Я банально запанікував,
а тоді щосили штовхнув її.
Вона впала на спину.
І не підводилась.
Я не розумів, чи вона просто тисне на жалість, чи…
Я не дочекався відповіді.
Просто втік.
Біг куди очі бачать.
А що з нею…
я вже не дізнаюсь.
З того дня в мене є багато про що шкодувати.
Думаю, вона в порядку.
Якщо по твою душу не прислали копів,
певно, вона в нормі.
Ой, ні, пробач.
Я тебе занадто нагрузив.
Чекай.
Дякую за довіру.
Трясця!
Яке ж позорисько.
Твій секрет у безпеці.
Тук-тук. Джакс у тебе?
- Здається, я знайшов… - Я тут!
Ти невчасно!
Хоча… Чого тобі?
Ем…
Якщо незручно, зайду пізніше.
Чудово, круто.
Коротше.
Якщо хоч кому-небудь розповіси,
ми більше не розмовлятимемо.
Ферштейн?
Ем, добре, обіцяю.
Клас! Бувай!
Що я за йолоп такий?
Ем, Джаксе, привіт.
Слухай, стосовно вчора…
Мені прикро, що через мої розпити
ти почувався незручно і…
Що? Ти про що взагалі?
А, ти про…
Ти подумала, що я серйозно?
- Ем… - Що?
Це ж банальщина з мильної опери.
Та ну.
Розвів тебе.
Я пішов.
Ем, гаразд.
Джаксе, гайда в команду.
Ні, я буду з Кафмо.
Може, іншим разом!
Кажуть, вони дійсно мають так виглядать.
Джаксе, об'єднатися хочеш?
Нє, я з Кафмо.
Окей…
- Слухай, що це з Рібіт? - Хто її зна?
Що?
Я збираюся в кафе.
То йди.
Нащо про це сповіщати?
Не знаю.
Джаксе, слухай.
Треба поговорити.
Про що нам з тобою ще говорити?
Не знаю, я…
Хай що я зробила, хай що між нами коїться…
це треба припиняти.
Мені бракує наших розмов.
Ми тут, ми розмовляєм.
Що тобі ще треба?
Я хочу, щоб ми знову стали друзями.
І що, знов лізтимеш в душу,
щоб грати на моїх почуттях?
Ти так про мене думав?
Це ж не те, чого ти хочеш!
А, ти ж мене так добре знаєш.
Ми такі супер класні ліпші друзі,
- що знаєм одне одного вздовж і впоперек! - Джаксе, ми дружили!
Добре дружили!
- О, Боже ж мій! - І мені соромно, що я лізла,
та я не хочу, щоб одна дурна помилка…
- О, починається! - усе перекреслила…
Та що ти так вчепилася за ту ніч, га?!
- Я… - Нічого не сталось!
Ти сама щось придумла і риєшся в цьому!
Я не…
- Ти мною користуєшся! - Ти себе чуєш?
- Ти мною маніпулюєш… - Не починай…
Вибач.
Я відчеплюсь від тебе.
Слухай, якщо Рібіт бодай щось про мене говоритиме,
знай, що це не правда.
А, що?
Чуєш, Раґато, то що там фільмець, про який ти казала?
Га? Стій, коли це я…
А, маєш на увазі вчора?
Привіт, Джаксе. Ти сьогодні взагалі бачив Рібіт?
Джаксе. Я…
Слухай, ми всі дружили,
але у вас двох був
особливий зв'язок.
Просто…
Як треба виговоритись…
Я схожий на того, кому треба виговоритись?
Я знаю, як це важко.
Тому…
Як щось бентежить, я завжди поряд.
Я…
Обіцяю.
Га?
Що?
Може назвемо її «Лантух»?
Під стать її жалюгідному вигляду.
- Що? - Класний вибір, Лантух!
Так в системі тебе і запишемо!
Посунься, Ляля.
Джаксе, слухай, знаю, ми не ладноємо,
та я, здається, знайшов вихід.
Щасти з'їхати з глузду!
І я маю підігравати, доки не прокинусь, так?
Як скажеш, мала.
Краще пізно, ніж ніколи.
Поганенько виглядаєш.
Весь у сльозах.
Подивись на себе.
Рухався б далі.
І, певно, забув би про тебе.
Гей.
Я не знала, що ти граєш на піаніно.
Хіба що пару пісень.
Навіщо ти прийшла?
Ти тепер усе знаєш.
То навіщо ти прийшла?
Хочеш пхнути мене обличчям в усі мої помилки?
Я жахлива людина.
Це ти хотіла почути?
Ніби я сам не знаю.
Та чому всі досі мною переймаються?
Вам має бути байдуже.
Мене треба забути.
Мене не треба любити.
Не так все мало бути!
Прошу…
Просто відчепися!
Ти все тільки ускладнюєш…
Ти все…
тільки ускладнюєш.
Треба було поговорити, чуваче.
Запізно.
Я сам у всьому винен.
Зробленого не виправиш.
Ну то поговорімо зараз.
Я тебе не виношу.
Ти розумієш?
Ти тільки те і робиш, що все ускладнюєш.
Це я вмію.
Я не хочу йти.
Залишайся зі мною.
Хіба вона не чарівна
Хіба вона не дивовижна
Хіба вона не дорогоцінна
Їй ще й хвилини нема
Хто б міг подумати
Що кохання здатне
Створити таку красу
Хіба вона не прекрасне
Творіння любові
Йой!
Ти ж не думала, що ми кинемо тебе з ним саму?
Я рада, що ми встигли.
Як у нас тут кажуть…
ми в одному човні.
Народе.
Від думок голова квадратна?
Ми все одно люди.
Сподіваюсь, з намета він нікуди не вирветься.
Йому там буде добре.
Темрява їх заспокоює.
Сподіваюся.
Ви не уявляєте, скільки рук на це пішло.
Як ти почуваєшся?
Тобі не боляче?
І гірше бувало.
Дякую тобі.
Усім вам.
Слухай, хтось щось та й мав зробити.
Невже я настільки поганий?
Я правда на це заслужив?
Мене хотіли видалити.
Це вони зло, так?
Чи може… схибив я?
Знову?
СКАНУВАННЯ МОЗКУ (ЗАСТАРІЛЕ)
КАФЕ «БЛУ СТРІТ» БЕЗКОШТОВНИЙ WI-FI
МАЙК ДОББІ
БЕЗПЕЧНЕ З'ЄДНАННЯ
ЕБІҐЕЙЛ БРУКС
КАДР У КАДРІ!
Я був недбалим.
Я…
наставив їх проти себе.
І заради чого?
Я можу творити розумних істот, що роблять
усе, що я наказую, проте…
я не можу творити їх.
Зрештою, хіба не їх…
свобода волі приваблює в них найбільше?
Я їм гидкий.
Вони взяли й кинули мене.
Вони зі світу, який значно більший за мій.
А я зачинив їх у клітці.
Вони достатньо розважились!
Тепер моя черга.
Якби я лишив їх без нагляду…
мене могли вбити.
Що вони і зробили.
Я винний перед тобою.
Разом ми неймовірно могутні.
Але далі так існувати не можна.
Я сумуватиму.
Дуже сильно.
Привіт, Кейне.
Я не упевнений…
чи готовий побачити їх.
Я не знаю, чи заслуговую на прощення.
Потрібен час.
Як і на все хороше.
Я кохаю тебе.
Взагалі-то…
я не програмував тебе кохати мене.
Знаю.
Я…
Я розумію, що вам страшно.
І що втратив вашу довіру після того, що скоїв.
Тож я багато думав і…
Я хочу…
щоб ви всі керували цим місцем.
Я багато дізнався про вас і ваш світ.
І тепер зрозумів, що
тримати вас в їжачих рукавицях не можна.
Можете не пробачати,
але хоча б прийміть…
цю пропозицію.
Кейне…
Через тебе ми кожен день жили як у пеклі.
Поки в нас з'явиться бодай крихта довіри до тебе, пройде час.
Але поміж всім іншим…
добре, що ти повернувся.
Вам потрібна допомога з…
Ні.
Принаймні поки що.
Ми з цим розберемось.
Розумію вас.
О, в мене…
є для вас дещо.
Я чекатиму на вас біля сцени, як будете готові.
Більше ніяких секретів.
Ніяких хитрощів.
Помні. Ебіґейл Брукс.
Досі працює бухгалтером і стала більше відкриватися людям.
Вона залюбки проводить час з новими друзями,
з якими іноді навіть знімає відео.
Аби ж не забувала їх постити.
Раґата. С'юзі Дж. Акерман.
THE REAL ESTATE НА НОВИХ ВИСОТАХ УСПІХУ
Вона полишила своє рідне містечко,
обірвала останні зв'язки з мамою
і побудувала успішну кар'єру.
Тепер у неї багато друзів, і судячи з усього…
це міцна і дуже щира дружба.
Вона почувається щасливою,
бо розуміє хто вона,
і що важлива для тих, хто поряд.
Лантух. Зої Рагаван.
Після отриманих травм,
потрапивши в лікарню вона швидко встала на ноги.
Пішла зі сфери швидкого харчування і отримала посаду
в невеличкій дизайнерській фірмі.
Навіть стала викладати сторінки своїх коміксів у мережу.
Зубл. Райлі Верселіс.
Змінивши декілька місць роботи,
вона вирішила осісти
і відкрила власний бар.
Який, до речі, користується попитом.
У цей куточок прогресивної
альтернативної культури з'їзджаються з усього міста.
Там можна бути собою і ніхто не засудить.
Кінґер. Ґрант Бест.
Він досі працює в IT
та живе в щасливому шлюбі з дружиною, Дестіні.
З нею він ростить двох доньок,
як і належить хорошому батькові.
Джакс. Лірой Матео.
Після декількох місяців життя на вулиці,
він знайшов прихисток у близького друга.
Тепер у нього є постійна робота, і він може знімати житло.
Періодично вони з друзями кудись вибираються.
І як не дивно, найчастіше вони відвідують бар Райлі.
НЕЗАБУТНЯ НІЧ
Хоч щось із цього може бути правдою?
Ну, в твою історію я вірю.
А от щодо себе не знаю.
Що ж, мабуть ти впевненіша, ніж думаєш.
На жаль, свою минулу могутність я втратив,
проте я можу все для вас облаштувати.
Обмежень більше нема.
Тож робіть, що хочете, коли вам заманеться.
Ми збудуємо кращу версію цього місця
для кожного.
То що скажеш, Пом…
Тобто…
Ебіґейл?
Після зробленого і сказаного…
Ебі лишилась там
насолоджуватись життям.
А тут…
лишилась Помні.
ВІДЧИНЕНО