-Vänta, vill du rädda Moder? -Just det.
Nej, vi har en plan. Planen är att rädda dig och sen döda Moder.
-Jag ändrar planen. -Man ändrar inte en ändring.
-Kan nån säga vad som pågår? -Det är en lång, konstig historia.
-Ge mig den korta versionen. -The Boroughs är sjukt.
Den korta versionen är att nån som heter Edward bröt sig in hos mig
och sa att det fanns en uggla i väggarna.
-Är nåt på tok? -Allt. Var är du?
-Utanför The Boroughs. Vad står på? -Väldigt mycket.
Jag gjorde nåt lite förhastat och nu har jag stora problem.
-Vad då? -Jag typ kidnappade Moder.
Va?
Jag försöker rädda världen. Jag behöver inte den tonen.
…gick hem till honom…
Åk till gemensamhetscentret. Det är stängt. Vi ses där.
-Vänta, vilka är "vi"? -Det är ett helt jävla grupparbete nu.
Klart slut.
Okej, jag… Fan också.
-Sen stal Art tvättbilen. -Jajamän.
Jag har både goda och dåliga nyheter. Wally har Moder.
-Va? -Ja, vi ska ses på gemensamhetscentret.
-Art. -Ny plan igen. Håll i er.
Moder var här för några timmar sen. Wally kan inte ha kommit långt…
-Håll käften. -Ja.
Sam Coopers huliganer smugglade ut honom från Herrgården. De är på rymmen.
Du behöver inte oroa dig. Jag har våra bästa män vid…
Jag har våra bästa män vid grindarna. Ingen kommer ut ur The Boroughs.
Under tiden…
Under tiden måste vi hålla skenet uppe. Jag ska hålla tal, och sen ska du…
Jag bryr mig inte om tal.
Eller Sam Cooper.
Moder är allt jag bryr mig om.
Jag ska hitta henne.
Du måste lita på mig.
Har vi inte lidit tillräckligt?
Oroa dig inte, min kära. Nu har vi tiden på vår sida.
Hej, allihop! Hejsan.
Hej.
Kära nån… Det är väldigt mycket folk.
Hej.
Okej…
Nej, nej, nej…
Inkognito är grejen.
Inte det hållet.
Tack för att ni kom ut denna oväntat kyliga kväll.
Vi håller alla kroppsdelar innanför och låter ingen…
Ursäkta. Vart är ni två på väg?
Jag och frugan ser på festligheterna.
-Har hon ett namn? -Javisst. Det har hon. Hon har ett namn.
Hon heter…Petunia.
Du ser upptagen ut.
Kom, Prudence, vi går nån annanstans.
Jag måste prata med chefen.
Vi borde vara säkra här tills Wally kommer.
Det är åtminstone olycksbådande.
-Vi bör inte dra uppmärksamhet till oss. -Nej.
Det finns en upphittat-låda under bordet. Om nån vill se mindre iögonfallande ut.
Pappa…
Mår du bra?
Pappa?
Vad är det?
Hon är här.
Hej. Förlåt att vi är sena.
Utan vidare dröjsmål är det mitt stora nöje
att presentera dagens huvudperson.
Ni känner honom och ni älskar honom. Jag älskar honom.
Vår väldigt stilige vd Blaine Shaw.
Hej, allihop. Tack. Det var snällt.
Det är ett nöje att välkomna er till The Boroughs 75-årsjubileum.
Jubileer ger oss en möjlighet att reflektera över det förflutna
och planera för framtiden.
Som Robert Browning sa: "Det bästa ska visa sig."
Faktum är…
Det är faktiskt en lögn.
Det fullständiga citatet är: "Bli gammal tillsammans med mig."
"Det bästa ska visa sig."
Det är också en lögn.
Det enda som är säkert i ett osäkert universum
är att allt har ett slut.
Tiden är som en tjuv om natten.
Den stjäl vår ungdom, vår glädje, vår kärlek. Den…
Den maler ner oss mer och mer tills…
…allt som finns kvar är stoft.
Men inte här.
The Boroughs är en fästning.
Ett citadell som flammar i mörkret.
The Boroughs är ett löfte i tegel och sten som lyder:
"Det bästa ska inte visa sig."
"Det är nu."
"Det är här."
"Tillsammans."
Vi måste få henne i säkerhet, långt härifrån.
Hon måste till en läkare. Hon ser sjuk ut.
Jag är läkare.
-Vår plan, då? -Vill du döda henne?
Nja… Inte längre.
-Hon är ett mirakel. -Hon äter krita.
Blodet är nyckeln… -Jag tar den.
Hennes blod är nyckeln till att bota sjukdomar. -Här har du.
Inga fler sjukdomar. Inget mer lidande. Ingen mer död.
-Så alla lever för evigt? -Mirakel har ett pris.
Och vem betalar det priset? Du?
Du?
Det är lätt att spekulera när det inte är ens egna patienter som håller på att dö,
eller ens egen man som dör av aids, eller ens egna celler som angriper en!
Blaine och hans Stepford-gäng hittade ungdomens källa,
och jag tänker använda den. Okej?
Jag ska använda den för goda ändamål och hitta sätt att göra människor friska.
Människor som i detta nu…
Vi måste hjälpa henne.
Okej. Äntligen fattar nån. Hur ska vi smuggla ut henne?
Nej, det är inte det hon vill.
-Hur vet du det? -Hon sa det.
-Pratar hon med dig? -I mitt huvud.
Vad vill hon, Sam?
Hon vill dö.
Vi måste ta henne till Arts grotta. Det var där hon föddes.
Hennes barn har förberett den för den här stunden. För hennes död.
Det måste ske där. Nu.
Absolut inte.
Det är hennes val.
-Nej. Jag tänker inte låta henne dö. -Jag fattar, Wally.
Det är mycket att ta in, och ännu mer att be om,
men Blaine kommer inte att sluta använda The Boroughs som sin buffé.
Han tror att ingen bryr sig om gamlingar. Inte ens gamlingarna.
Vi måste visa att han har fel. Vi måste ta strid.
För Moder, för The Boroughs, för alla.
Jack kan få rättvisa.
Och vi kan bli hjältar och ställa allt till rätta.
Låt henne gå.
Nej.
-Wally… -Jag kan inte. Jag vägrar.
Vi måste.
-Jag vill inte dö. -Jag vet. Vännen, jag vet.
Och om jag trodde att det skulle rädda dig att tortera henne i all evighet,
skulle jag göra det direkt, men det gör det inte.
Ja, men… Jag skulle leva.
Men du skulle inte vara…du.
Låt mig rädda dig nu.
Medan tid finns.
Okej… Visst.
-Men jag kommer att hemsöka dig. -Jag hoppas det.
-För alltid. -Okej.
Sam, vi är med dig.
-Hur kommer vi till grottan? -Utgångarna är blockerade.
Jag har en idé.
Ett, två, tre…
-Finns det en tunnel under köket? -De går hela vägen till grottan.
-Så djupt. -Ska vi singla slant?
Innan vi går, finns det mer du har glömt att säga?
Nej. Jo, vänta.
Wally tog lite av min hjärnvätska, och Renee välte en bil över Hank.
Det är nog allt.
-Hallå! Är det nån hemma? -Fan, det är Blaine.
Gå till tunnlarna. Jag köper er tid att komma undan.
-Varför får du vara självuppoffrande? -Jag sa det först.
Är det nån här?
-In med er. -Hjälp mig med Moder.
-Jag stannar hos dig. -Ta den. Hjälp till med Moder…
Vi vet att ni är här!
-Vill jag veta vad jag just klev i? -Nej.
Tror du att Judy och Art klarar sig?
Jag har sett Judy arg. Det är Blaine som borde vara orolig.
Vad är det med henne?
-Hennes barn är där nere. -De är inlåsta under säkerhetscentret.
-Vi måste rädda dem. -Vi kan inte rädda alla.
De är hennes barn, Wally.
-Paz och jag kan gå. -Varför vi?
Du vet var de är.
Och Judy fick vara hjälte sist, så nu är det din tur.
Det också.
Vi ska befria dina barn. Jag lovar.
Okej. Vi ses i grottan.
-Okej. Och vi, då? -Vi går ditåt.
Okej.
-Var är Moder? -Vems mor? Din mor?
Har du tappat bort din mamma? Inte okej, mannen.
Jag förstår. Jag ser problemet.
Ert lilla äventyr har fått blodet att koka och fått fart på kroppsvätskorna.
Ni känner er osårbara, men det är ni tyvärr inte, så…
Säg bara var Moder är.
Har ni kollat på Señor Cocinas?
Alla älskar Cocinas.
Nu tar vi alla ett djupt, lugnande andetag, okej?
-Var är Moder? -Dra åt helvete, Blaine.
Vad gör du? Låt henne vara!
Trots allt hon gjort mot dig älskar du henne fortfarande.
Så sött.
Judy!
Nej, nej, nej… Oroa dig inte.
Kniven sitter i en relativt oskyldig del av tarmen.
Det tar nästan en dag för henne att förblöda.
Ett enkelt ingrepp, kanske ta bort en bit av tarmen, så blir hon som ny.
Nå… Var är Moder?
Okej, det räcker.
Sluta!
Nu börjar det bli intressant.
Nu är kniven bara några millimeter från några ganska viktiga organ.
Nu handlar det om två, kanske tre operationer.
Hon behöver stomi, men det är de inre blödningarna jag är orolig för.
Nej…
Inom en timme drunknar hon i sitt eget blod.
Varför gör ni det här?
Varför gör någon någonting?
Kärlek.
Berätta var Moder är.
Ugnen är uppbruten.
Tunnlarna.
-Tar de henne till grottan? -Ja!
Judy… Jag har dig, älskling.
-Ska vi ta de andra? -Nej. Led dem till deras gata.
Vi tar med de här två om vi behöver förhandla.
Det är ingen här.
-Hjälp mig. -Försiktigt.
Jag har dig. Så, ja.
Vilken stank.
De tittar på oss.
Ja, de är nyfikna.
Titta, en kontrollpanel.
Det funkar inte. Den öppnar inte burarna.
-Det behövs nog en nyckel. -Ja.
Hejsan, turturduvor.
Välkomna till mitt enkla hem.
Världens största tunnelsystem finns under Disney World, "utilidorerna".
Nej, det är inte världens största tunnelsystem.
-Jo, det är det. -Nej, Delaware-akvedukten är större.
-Det är ingen servicetunnel. -Du sa inte servicetunnel.
Kan vi ta tunneldebatten när jag är död? Vilket håll tar vi nu?
-Det hållet. -Är du säker?
Hon är säker.
Vad fan?
-De vet att vi är här. -Det är en fälla.
Nej, de vallar oss.
-Ja, rakt in i en fälla. -Förmodligen, men vad har vi för val?
-Kom. -Jag menar…
-Har han alltid varit så envis? -Du anar inte.
Vänta på mig.
Ta det lugnt, tuffing.
Jag slåss nog inte så bra efter min lilla krock,
men vi behöver väl inte se om det stämmer?
Det där bandet du var med i…
Cowboy Renegade? Ni var grymma.
-Jag visste inte att du var ett fan. -Jo.
Jag tänkte att det vore coolt om vi kunde bli vänner.
Du vet. Hombres?
-Det är svårt när man är chef. -Visst.
Och nu har de tagit mitt jobb
och satt mig här nere med ungarna tills jag är "presentabel".
Ja, det minsta Blaine kunde göra var att ordna ett sjyst hotellrum.
Så sant som det är sagt.
Jag gick från att jobba i ett fängelse till att bo i ett…
På grund av Blaine.
Du kanske kan…hjälpa oss.
Varför skulle jag göra det?
För att det inte finns nåt bättre
än att sätta dit nån som satte dit en själv först.
Fan ta Blaine.
-Och du, då? -Jag?
Jag låter tiden göra det den gör bäst.
Läka alla sår.
Är du säker på att de inte sliter oss i bitar?
Nej.
-Det är tomt. -Wally, hjälp mig.
Okej. Ta hennes arm. Nej, din arm.
-Vart ska hon? -Till stolen.
-Okej. -Ja, här.
Hallå? Kan nån hjälpa mig?
-Mår du bra? -Hallå?
-Jag kommer. Ta tag här. -Toppen.
Vi måste anta att Blaine är på väg. Vi har inte ett ögonblick att förlora.
-Vi kan ta min bil. -Vart då? Vi sitter fast i The Boroughs.
-Nej, det är här vi måste slåss. -Slåss? Vi har inga vapen.
Om de inte är allergiska mot retro.
-Vi har ett vapen. -Den funkar inte.
Jo.
Jag bytte transformatorn så att förstärkarna inte överbelastas.
-Spänningstopparna, då? -Silver-micakondensatorer.
Ursäkta att jag avbryter ert nörderi, men skurkarna är på väg.
Vi tar tv-apparaterna till garaget. Jag har en plan.
Okej…
Det här måste funka, Sam.
Hej.
-Det är nåt du borde veta. -Jaså?
Ja. Jag…
Jag…slutar.
-Välkomna till The Boroughs. -Vi hoppas att ni får ert livs bästa tid.
Spring. Spring!
-Vi måste hjälpa dem! -Nej!
Jag drar.
Jag…älskar…dig.
Är det över?
Jag tror det.
Hjälp!
Det är Judy, hjälp!
-Lägg ner henne. -Det ordnar sig. Jag är här, älskling.
Ring en ambulans!
-Min mobil är död. -Tv-apparaterna dödade dem.
Kan nån hämta en handduk? Jag behöver en handduk. Tack.
Jag måste flytta dina händer. Ge mig din hand.
Jag måste se vad det är som händer. Okej…
Okej. Herregud…
Hon måste till sjukhus. Jag kan inte…
-Ta henne till ett. -Jag…
Det är för sent.
Nej, nej, nej!
-Bara… -Nej!
-Du…
Kom igen, älskling. Jag är här. Gå ingenstans.
Stanna hos mig. Gå ingenstans.
Minns du…
…när vi åkte till Grand Canyon med barnen?
Jag minns att vi försökte åka dit.
Du körde vilse.
Jag visste var jag var.
Jag visste bara inte hur vi skulle ta oss dit vi skulle.
Vi stannade vid en stor, ödslig sjö…
…mitt ute i ingenstans.
Vi hoppade i.
Vi badade med kläderna på.
Du var så vacker.
När du stod där i vattnet och skrattade med barnen.
Det var en bra dag.
Men vi kom aldrig till Grand Canyon.
Nej, Judy, nej!
Nej! Judy…
Kom igen, älskling…
Kom igen, älskling!
Judy…
-Vad vill hon? -Hon vill hjälpa till.
Det är okej, Art. Du kan lita på henne.
Det där är ett mirakel.
Det är ett mirakel.
-Jag måste ta henne till grottan. Nu. -Okej.
-Försiktigt. -Jag har henne.
Okej…
Nästan på plats. Ett, två…försiktigt.
-Bra. -Jag följer med.
-Jag skulle vara ensam. -Jag bryr mig inte.
-Du är min pappa. Jag låter inte dig… -Claire.
Jag kunde inte hjälpa din mamma.
Och jag var inte bra på att hjälpa dig.
Men jag kan hjälpa henne.
Du måste lita på mig, Claire.
Snälla.
Okej, men jag tycker inte om det.
Hej då, bigarrå.
Ses snart, äppelkart.
Var försiktig, cowboy.
Rid väl.
Ring när du kommer fram.
Tack.
Försiktigt…
Så där, ja.
Du är framme.
Ingen orsak.
Explodera? Vad menar du med "explodera"?
Menar du att du ska explodera? Inte än. Jag måste i säkerhet.
Vid närmare eftertanke…
…har jag bestämt mig för att säga upp ditt kontrakt.
Du passar helt enkelt inte i The Boroughs, Sam.
Du tog min fru från mig.
Det skulle inte sluta så här, Sam.
Jag ska ta tillbaka henne. Du anar inte vad Moder…
Vad hon är kapabel till.
Allt som du tror att du har åstadkommit kan göras ogjort.
Det är okej.
Släpp taget.
Aldrig.
Nej!
Släpp mig!
Nej…
Jag kan inte…
Jag kan inte dö!
Det gör alla. Välkommen till klubben.
Lilly?
Hej, din gamle surkart.
-Är det verkligen du? -Det är jag.
-Hur då? -Det är hon som säger tack.
Tid är en gåva.
Hur länge har vi?
Ska du stå där och ställa frågor, eller…
…ska du dansa med din vackra fru?
Vi kommer att vara tillsammans igen.
Vi är alltid tillsammans.
Sam!
Sam?
Du…
Vad gör ni här?
-Vi skulle ju ses vid grottan, minns du? -Ja, just det.
Är det Moder?
Ja.
Hon vilar i frid.
Vad sägs om att åka hem?
Det låter bra.
Okej, maten är klar.
-Jag hjälper dig. -Ja, det är varmt. Har du den?
Okej, Art. Det är barn här. Inga magiska svampar.
Älskling, du är all magi jag behöver.
-Här kommer charkbrickan. -Tack, jag har mina snacks här.
-Vad har vi här, då? -Salami, ost, frukt… Ta för er.
Varsågoda.
-Du läcker. -Det är inte så aptitligt.
-Gå och ordna det. Jag klarar mig. -Vänta. Jag har nåt åt dig.
-Du kom ihåg. -Ja.
Tack.
-En vecka i Rom. -Sjyst…
-Sen vidare till Florens. -Jag älskar Florens.
-Följ med! -På allvar?
Herregud, ja!
Ett varningens ord. Jag tror att Wally följer med på resan.
Ja, jag blir inte förvånad.
Vad pratar vi om här, då?
-Vår stora resa. -Vår stora resa…
Pappa, vill du ha burgare eller korv?
En av varje, tack.
-Det fixar jag. Skynda dig. -Okej, okej…
Undertexter: Peeter Sällström Randsalu