Det var den dagen fruen og den unge herren
holdt et urgammelt ritual for fruens avdøde mor.
Hvordan våger du å få sønnen min til å bukke?
Du våger å få ham til å bukke for en så elendig ånd?
Mor.
Jae-yi i Sim-husholdningen skal dø om tre dager.
SIM JAE-YI
Unge herre!
Herregud!
Madam Gwigokja.
Kom inn.
Kom nå, unge herre.
Jeg var så utrolig redd for at jeg ville havne i trøbbel at jeg…
Jeg var helt borte.
Jeg var ikke ved mine fulle fem.
Så tok jeg meg endelig sammen
og gikk for å tilkalle hjelp…
Men da jeg kom tilbake med de andre, var det som om det var en illusjon.
Den unge herren hadde helt forsvunnet,
og han hadde ikke etterlatt seg en eneste bloddråpe!
Bli kvitt ham.
Nei.
Det er ikke sønnen min.
Så patetisk du er.
Trodde du virkelig
at du kunne bli kvitt sønnen min sånn?
Trodde du virkelig
at ved å gjøre dette,
ville alt bli ditt?
Hold en begravelse for ham.
Min bror.
Din og min fars sønn.
På tide å ta farvel med Hongrang.
Han var der hele tiden. Ingen visste det.
Tenk hvor ensom, hjelpeløs og redd han må ha vært.
Sa du at vi skulle holde en begravelse for sønnen min?
For noe tull.
Hvordan våger du å ta med den dritten… Noe sånt får dere holde over mitt lik.
Så dø.
Dø, da.
Du fortjener det, det vet du.
Hvor er sønnen min?
Min ekte sønn som du lovet å bringe tilbake til meg.
Hvor er min Hongrang?
Ikke kall ham det!
Hongrang er her. Han er her!
Benekter du det? Kjenner du ham ikke igjen?
Hvem tror du gjorde ham slik?
Det skyldtes talismanen du hengte opp for å drepe meg.
Din gale intensjon om å drepe, drepte din egen sønn.
Du
drepte broren min.
Det var deg.
Nei!
Dette er ikke sønnen min. Nei! Dette kan ikke være sønnen min!
Det kan det ikke! Det er ikke min sønn!
Nei!
Dette kan ikke være ham!
HONGRANGS GRAV
Beklager at jeg tok meg friheten å bruke navnet ditt.
Til gjengjeld…
…skal jeg beskytte søsteren du verdsatte
til ditt siste åndedrag.
Jeg beskytter henne hele veien.
Jeg aner ikke…
…hva jeg burde si,
eller hvordan…
…jeg burde ta farvel.
Et "farvel"
er nok.
På en måte
er å si "farvel" som å si "hallo".
Når du sier farvel, ønsker du den andre godt til neste gang.
Du håper at dere vil møtes igjen.
Så,
det farvel du sier nå, betyr:
"La oss møtes igjen."
Farvel…
…Hongrang.
DEAR HONGRANG
Jeg skal skynde meg å gjenskape mine talismaner,
selv om det ødelegger meg å male dem.
Hva angår
Hongrang…
Tilintetgjør geomgyedan-jævlene som ødela ritualet mitt,
og bring Hongrang tilbake til meg.
Ditt ønske er min ordre, Deres Høyhet.
Tviler på at han vil si noe mer.
-Finn geomgyedans skjulested. -Ja.
Mens vi eliminerer geomgyedan, skal vi også drepe Sjelesankeren.
Men Hans Høyhet ba oss hente ham…
Forstått.
Det må ha vært smertefullt og skremmende.
Jeg hatet det
og skammet meg.
Det har du ingen grunn til. De som gjorde dette,
er de som burde skamme seg.
Men likevel er jeg den…
…som bærer arrene.
Som din smerte
forblir her…
…og her.
Jeg håper at en dag vil din smerte og mine arr…
…forsvinne og bli glemt.
De trenger ikke
å forsvinne eller bli glemt.
De trenger bare å bli sett, anerkjent
og omfavnet, slik jeg vil gjøre for deg.
Vi burde legge oss.
Jeg er overbevist om
at prinsen vil klandre meg for alle forbrytelsene hans.
Derfor må vi finne Sjelesankeren først, og bruke ham som skjold mot prinsen.
Ja.
Hva gjør du?
Du mistet denne.
Ja.
Jeg drar til landsbyen.
Greit.
-Jeg skal sanke litt ved. -Ok.
Si hvor skjulestedet deres er.
Hvis du gjør det for meg,
kan du dra herfra uskadd og ta dette med deg.
Hvis du nekter,
blir du drept umiddelbart.
Jeg er ikke her for å hente deg.
Jeg kom for å si hvorfor du må komme tilbake.
Spar deg.
Sjelesankeren kan ikke bli ved din side.
I nær fremtid, vil du bli alene.
Det vil ikke skje.
Den mannen
er døende.
Du har nok sett utslettet på kroppen hans.
De andre med malerier som hans,
er enten døende eller døde.
For å gjøre huden om til malepapir,
bleket overkjøpmann Sim huden deres med alun og arsenikk
Giften fra de stoffene forårsaker slike symptomer.
Han vil få andre symptomer, som kortpustethet på grunn av lungeskade,
stivhet i kroppen, anfall,
eller til og med synstap på grunn av øyeskade.
Nei, han har det bra.
Han kan ha det bra nå, men det tar ikke lang tid.
Ikke vær absurd.
Han må ha visst det hele tiden,
som betyr at å holde deg ved sin side
er feigt og egoistisk…
-Nok. -Du kan håpe på noe annet.
Du ønsker det nok,
men dessverre tror jeg ikke på deg.
Jeg ville gi deg tid til å akseptere sannheten
og en sjanse til å snu.
Selv om du snakker sant, har du ingenting å se frem til.
Uansett hva som skjer, forlater jeg ham aldri.
Greit.
Kan du ikke kutte båndet selv,
gjør jeg det for deg.
Jeg har besøkt alle andre leger, farmasøyter og urteleger, men…
Du er mitt eneste håp.
Det må være noe som kan gjøres.
Hvis pasientens hud og øyne viser skade,
er situasjonen kritisk innvendig.
Det er lite å gjøre.
Vi må vente og se om kroppen holder ut eller svikter.
Jae-yi?
Hvorfor har vi ikke hørt fra Hongrang?
Jeg ba ham dra etter å ha overlevert delingsbrevet.
-Hva? -Han har gjort sitt.
Har han ikke?
-Kkot-nim! -Sjef!
Dekk oss!
Kkot-nim!
Sim Yeol-guk!
Hvordan våger du?
Så det var deg.
Hvordan lever du enda?
Babyen din i livmoren min
var den som ble truffet
av sverdet du stakk meg med.
Si meg,
hvor er Sjelesankeren?
At du våger!
Bror…
Sjef!
Bror.
Sjef!
Bror…
Vi må få deg ut herfra.
Hva bringer deg hit?
Sjelesankeren.
Du planlegger vel å utfordre prinsen ved å fange ham først.
La meg spørre. Hvordan visste du at du måtte komme hit?
Jeg skjønner.
Svaret er vel åpenbart.
En forrædersk tyv var ved min side.
Sånn sløsing med verdifull informasjon jeg betalte godt for.
Sjelesankeren er ikke her.
Geomgyedan ble angrepet, og In-hoe ble tatt til fange?
Jeg må dra.
Hva kan du gjøre i din tilstand?
Du er syk, ikke sant?
Så du visste det?
Hvorfor sa du ikke noe?
Jeg fryktet det ville smerte deg,
gi deg en dypere skyldfølelse og få deg til å lide.
Det er derfor jeg må dra nå,
før jeg blir verre, mens jeg enda er til nytte.
Hvis jeg ikke løsner grepet deres, vil du alltid være jaget, som jeg.
Jeg drar for å beskytte deg.
La meg
beskytte deg.
Jeg kommer tilbake, Jae-yi.
Jeg lover.
Ok.
Da kan du dra.
Men husk
at når du kommer,
blir det bare oss to.
Om vi bare hadde elsket hverandre før.
Ja, tenk.
Da ville alle de meningsløse dagene
nå vært gode minner.
Når du kommer tilbake…
…fra da av,
må du bli ved min side
for alltid, ok?
Ja.
Jeg blir hos deg…
…samme hva.
For alltid.
For alltid,
og etterpå.
Og mor sa du kunne sikre delingsbrevet med disse ordene:
"Stryk forsiktig
Mong-juns skuldre."
Og denne mannen…
Kjenner du ham kanskje igjen?
Mong-jun var barndomsnavnet
til min far og din bestefar, den forrige overkjøpmannen.
Sønnen min har vært her.
Han har delingsbrevet.
Han kommer snart tilbake for å få orden på alt.
Kom nå. Vi må være klare til å ta imot ham.
Sønnen min!
Jeg er ikke sønnen din.
-Sønn. -Jeg sa nei.
Du er ikke moren min.
Min kjære sønn.
-Hva mener… -Kvinnen du og Sim rev i filler to ganger.
Hun heter Kkot-nim.
Hun er moren min.
Hvem skal beskytte henne om du dør?
Beskytt henne godt.
Og du. Jeg håper du overlever. At du lever videre
og får oppleve fullt ut hvordan det føles å bli forlatt
og å miste en du har kjær.
Hva sa du nå?
Jeg vil anmelde min far, overkjøpmann Sim.
Rapporten beskriver år med kriminell aktivitet, og jeg har bevis.
Regnskapsbøkene til Min-familiens laug viser deres korrupsjon.
Sim Jae-yi.
Våger du…
…å anmelde meg?
-Slipp meg! -Slipp!
Sjef!
-Ro deg ned! -Hvorfor gjør dere dette?
Si til henne at om hun vil finne dem,
må hun sende Sjelesankeren til meg.
-Hvorfor gjør dere dette? -Slipp!
Sjef!
-Slipp! -Slipp meg!
-Pokker ta dere! -Slipp meg!
-Slipp!
Slipp meg!
Stopp der.
Deres Høyhet.
Som du ba om, har jeg med lokkemat for å lokke maleriet av yin og yang.
Skal jeg
se på deg som enkel
eller bare dum?
Alle ting har sin egen iboende verdi og betydning,
så hvorfor har du tatt med bare de som er verdiløse…
…når det så åpenbart finnes ting med mye større verdi?
Deres Høyhet!
Det er den onde demonen forkledd som et menneske.
Det vesenet fikk maleriet av yin og yang til å glemme sitt formål.
Vi må ikke lenger tillate rom for hul anger eller villedet vilje.
Kjør nå en påle
inn i dets hjerte og hode.
Jae-yi!
-Jae-yi! -Jae-yi!
Slipp meg!
-Jae-yi, nei! -Jae-yi!
Jae-yi er i fare.
Du er virkelig utholdende.
Kkot-nim.
Først da jeg mistet deg, innså jeg
at alt sammen
var Min Yeon-uis plan.
Jeg prøvde å redde og beskytte deg på alle måter.
Kanskje jeg har gjort meg selv gal som straff for hvordan jeg behandlet deg.
Ja, sånn må det være.
Må være derfor jeg ikke gjenkjente deg. Drep meg om du vil,
men la meg hevne meg før du gjør det.
Du vet det også, hva?
Helt fra begynnelsen av, har du vært den eneste i mitt hjerte.
Begynn prosessen.
Hvorfor så overrasket?
Trodde du virkelig at jeg
ville klare å drepe deg?
Bror!
Bror.
Jae-yi!
Nei, du kan ikke…
Jeg er lettet.
Nå kan jeg endelig
stoppe.
For å være ærlig, fryktet jeg
at du aldri ville tilgi meg.
Bror.
Ja.
Bare å høre deg kalle meg det,
pleide å gi meg slik glede.
Det var
mer enn nok.
Beklager
at jeg ønsket og drømte om mer.
Nei, bror, vær så snill.
Sårene hans er ikke dødelige.
Sjelesankeren er her. Kom deg i sikkerhet.
Bror.
-Kom igjen. -Bror.
Bli med oss.
Du må dra nå.
La oss gå.
Jeg ser barn.
Én, to, tre, trekk.
-Kom, barn. -La oss dra.
In-hoe.
Beklager
at jeg kom så sent.
Stormester.
Bu-yeong.
Ja?
La oss ta oss god tid.
Ja.
Det barnet…
Hun virket bekymret, hva?
Jeg sa at sårene dine ikke var dødelige og at hun ikke måtte uroe seg.
Bra jobbet.
Som alltid,
er du den eneste
som virkelig forstår meg.
Tror du at du kan
tjene henne, som du gjorde for meg?
Det gjør jeg gjerne.
Takk.
Det er på tide at jeg drar.
Hvor skal du dra?
Et sted
langt unna.
Tilbake til en gang den dagen.
Det er der
jeg skal være
i all evighet.
Unge herre.
Jae-yi.
Jae-yi!
Ta med barna og kom deg ut.
Jeg er rett bak deg, ok?
Vi må dra nå.
Gå.
Skynd dere, løp!
Vi er nesten fremme.
Ja, kom inn, fort!
Nei, ikke ennå.
Du kom tilbake til meg.
Mitt barn,
hva er det som gjør deg så sint?
Hva det enn er, bli kvitt det.
For ditt jamrende sinne
kommer fra din uvitenhet og misforståelse.
Hvorfor
gjorde du så grusomme ting mot meg og de barna?
Min søken etter storhet
er ikke drevet av egoistiske ambisjoner eller grådighet.
Snarere er det min glødende hengivenhet for alle mennesker.
Jeg må bli en guddom.
Bare da
vil dette landet og hele verden oppnå fred.
Så du er en idiot.
Bare en grotesk galning.
Et null, bundet av en forfengelig vrangforestilling om å bli noen.
Din mindreverdighetsfølelse og galskap satte de barna…
-Hvordan våger du å snakke sånn til meg? -Hold kjeft, gale jævel!
Hvordan kunne du være så dum? Så arrogant?
Har du ingen følelse av takknemlighet?
Du ble født til en kropp av usselhet og skitt alene,
dømt til å råtne og stinke om den ikke fikk en hensikt. Det var din skjebne,
men jeg gjenskapte deg til et strålende vesen.
Du må se at alt dette var til ditt beste.
Ikke én gang
har jeg sovnet uten frykt
eller pustet inn
uten smerte.
Aldri har jeg virkelig ledd eller grått av hjertens lyst, men her er jeg…
…i live.
Du gjorde oss til levende lik.
Selvsagt vet jeg det.
Hvordan kunne jeg ikke det,
når jeg eier dere alle?
Bare vær litt tålmodig.
Jeg skal skynde meg å male nye talismaner, så…
Prøv å male dem nå.
Nei!
Tror du virkelig at dette vil ende…
…når jeg trekker mitt siste åndedrag? Jeg har etset
min ånd og sjel inn i kroppen din.
Jeg skal leve videre med deg
til verdens ende.
Det er ikke alt.
Så lenge maleriene mine av dyd og uendelighet finnes,
vil en guddom som skal arve det store kallet dukke opp en dag.
Jeg vil fortsette å eksistere med deg
når mitt store verk
viderefører arven!
Nei, jeg tillater det ikke…
Du reddet meg.
Etter at alt var over,
ville jeg ta mitt eget liv.
Jeg visste jeg måtte brenne eller rive denne dritten av meg for å bli fri.
Jeg måtte dø
for å bli et menneske igjen.
Men ikke nå lenger.
Det spiller ingen rolle nå.
Du gjorde meg til et menneske.
Til en mann.
Denne natten
føles uvanlig lang.
Jeg lurer på når morgenen kommer.
Hvis du er sliten,
kan du hvile deg litt.
Du kan ta en liten blund.
Hva om jeg sover for lenge?
Jeg vil ikke la deg vente igjen.
Det går bra.
Du kan gå en tur inn i drømmene dine, og selv om du vandrer for langt,
kan du komme tilbake.
Jeg trenger det.
Jeg kan ikke…
…se deg mer.
Selv om du ikke kan se meg,
er jeg her.
Nå som alt jeg ser, er mørke…
…er du alt som gjenstår.
Ditt nærvær
føles enda sterkere nå.
Bare fordi du ikke kan se noe,
betyr det ikke at det er borte.
Sånn som du ikke ser stjernene når det regner.
Det betyr ikke at de ikke er der.
Jeg skal si til meg selv at jeg gjennomgår en lang regntid.
Og når tiden er inne…
…som lysende stjerner
på en skyfri natt,
kom tilbake til meg.
Det skal jeg.
Hvor…
Hvor skal vi dra nå?
Jeg drar hjem til meg, og du drar hjem til deg.
Hvor er det?
Jeg bor ved din side,
som du bor ved min side.
Akkurat som dette.
Det gjør meg glad.
Vi er begge der vi skal være.
Vi må bare…
…forbli slik.
Som dette?
Hva skal vi gjøre nå?
Det er så mye å gjøre, siden vi har gjort så lite sammen.
Hva vil vi gjøre først?
Dra på båttur? Det har vært varmt og solfylt.
Vi kan også nyte måneoppgangen
og ta en spasertur langs en lang steinvegg.
Jeg vil huske på en huske.
Du må dytte meg, så jeg kan huske høyere, ok?
Og…
…det er aster-sesong,
så la oss lage ris med dem.
Etter at vi har spist,
kan vi legge oss på treverandaen
og prate om alt,
og så…
TO ÅR SENERE, OM VÅREN
Ypperstesjaman.
Hvor er sønnen min? Lurer på hvor han ble av denne gangen.
Han bruker så lang tid hjem.
Ikke vær redd.
Han er på vei hit.
Han er vel det.
Jeg lurer på…
Jeg lurer på når han kommer.
Snart.
Han kommer snart.
Se her, gjør slik. Vær forsiktig med den, ok?
Her er jeg!
-Velg meg! -Velg meg, vær så snill!
La meg ha den.
Én, to, tre, fire…
Velkommen.
Når dette såret blir rødt,
se på dette.
Husk at jeg alltid
holder deg nær.
Jae-yi.
Farvel.
TIL MINNE OM PARK ZI-A
Tekst: Susanne Katrine Høyersten