Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Jeg har jo sagt undskyld.
Undskyld, Renn!
Vil du straffe mig for evigt?
Vil du? Åh, gud.
- Det er så trist. - Du forlod mig.
Jeg troede, du var lige ved siden af mig.
- Det var jeg ikke. - Det ved jeg godt.
- Jeg var i butikken. - Det ved jeg godt.
En dame spurgte, om jeg var faret vild, og jeg sagde nej,
men hun blev ved, og hendes ånde lugtede af batterier.
AA?
Renn.
Jeg er så ked af det. Det sker aldrig igen.
- Lover du det? - På spejderære.
Jeg efterlader dig aldrig i en butik igen.
- Du forlader mig aldrig? - Jeg forlader dig aldrig.
- Helt sikkert? - Helt sikkert.
Okay.
Jeg forlader dig aldrig.
Det lover jeg.
Renn. Hun er væk.
Davis her. Jep.
Cleveland. God tur.
- Okay. - Næste.
Hej, det er mig igen.
Jeg ville tale, før du boarder.
Der sker en masse lige nu, så jeg kunne godt bruge din hjælp.
Hej, Renn, det er Kevin. Her er, hvad jeg tænker.
Jeg prøver at forfremme dig til supervisor.
Det er en stor ære. Tyg på den et par dage.
Jeg ringer til dig, okay?
Hej. Det er far.
Jeg sporer dig, hvis du nu vil hentes alligevel. Godt, du kommer.
Er der noget derude?
- Undskyld? - Er der noget?
- Nej. - Nedtur.
Jeg håbede på rumvæsner. Robotter. Eller robotrumvæsner.
Ikke?
Nu var jeg ellers lige lettet.
Du ville have en stille tur,
og jeg, der har flyskræk,
prøver at gøre det til en Michael Bay-film.
- Hvilken Michael Bay-film? - Con Air, specifikt.
Den tror jeg faktisk ikke, han instruerede.
Okay. Den er stadig god, så...
Er Con Air en god film?
Alle actionfilm fra 90'erne er fede.
- Så du har flyskræk. - Ja.
Og du synes, alle actionfilm fra 90'erne er fede?
- Selvfølgelig. - Det går da rigtig godt.
- Men jeg ved intet om dig. - Spørg løs.
Det vil du fortryde. Jeg spørger så meget.
Hvilken slags musik hører du?
Hunde? Eller skal vi bare stoppe nu?
Hvad arbejder du med? Stopper du i Cleveland?
Kommer du derfra? Og hvad hedder du?
I rækkefølge, hvis jeg kan.
Trist britpop. Hunde, selvfølgelig. De er bedre end mennesker.
Jeg er forfatter. Født og opvokset i Cleveland.
Og jeg hedder Renn.
Din tur.
- Jeg er ikke fra Cleveland. - Okay, fedt.
Og jeg skal til en arbejdskonference. Zoey.
Jeg kan se, du nyder Clevelands vejr.
- Ja, det er surt. - Ja.
Ja.
- Er det konen? - Nej, det er min søster.
Besøger du familie?
Noget i den dur...
- Okay. - ...ikke rigtig.
Det er enormt vagt og åbner for en million andre spørgsmål, men...
Min bil er her, så...
Ja, du er ny i byen,
så hvis du vil have en restaurant anbefalet... Jeg ved ikke.
- Vil du... Vi behøver ikke. - Nej. Giv mig din telefon.
- Okay. - Ja.
- Jeg kan aldrig finde ud af det her. - Nej, det var elegant.
- Ja. - Ja.
- Meget. - Værsgo.
Vi ses.
Gider du tage den lange vej?
- Hvad? - Den lange vej?
- Til min destination. - Det er et underligt spørgsmål.
Det bliver dyrt, men selvfølgelig.
- Bare giv mig fem stjerner. - Tak.
- Hvad? - Vis mig dine hænder.
- Mor, har du stjålet espresso-skeen? - Hvilken ske?
Den, du bad servitricen om, selvom du ikke havde bestilt én.
- Nå, den. - Ja, den.
- Hvad med den? - Igen, du må ikke stjæle skeer.
- De er forberedt på det. - Hvem?
- Restauranterne. - Hvad?
De her ekstra. Faktisk er de glade for det.
- Er de glade? - Jeps.
Hvorfor?
De har faktisk for mange.
- For mange? - Ja, de fylder.
Ja, det giver mening.
Du er skeernes Robin Hood.
- Ja. - Okay, så...
Du er kleptoman. Hvad skal jeg sige?
Det er sindssygt.
- Du har stjålet en masse. - Det er en ske, hold op.
Smil. Min mor, forbryderen. Kom så.
NOVELLER SKRIVEKONKURRENCE
Øjeblik. Ja?
- Hej. - Hej, jeg hørte dig ikke komme.
Ja, jeg er lige kommet. Turen tog en evighed.
Jeg kunne da hente dig.
- Du har travlt og... - Far ville hente dig.
Leigh, ellers tak. Jeg er her.
- Så... - Okay.
- Er du okay? - Hvad?
Er du okay?
Ja. Jeg har det fint.
- Jeg lader dig finde dig til rette. - Ja.
- Jeg vil bare... - Ja.
Jeg tænkte, vi skulle prøve at gå klokken ni i morgen,
for vi har en masse at nå.
- Klokken ni er fint. - Okay.
- Godt, du er hjemme. - Godt at se dig.
Hvad er det, jeg taler om?
Den er ikke der. Sprutten? Jeg har flyttet den.
Jeg ville have hentet dig.
- Det ved jeg godt. - Du vil gerne køre den lange vej.
Hvordan går det så?
Det går fint.
- Hvordan har du det? - Hvordan jeg har det?
Far, I var gift i 15 år.
Tænk ikke på mig. Lad os fokusere på dig. Arbejdet?
Er din nye lejlighed god?
Det er helt... Den er fin, far. Hvad sker der?
Hvad?
Jeg føler, jeg svigter dig.
- Hvad mener du med det? - At jeg svigter dig.
- Nej. - Det føler jeg.
Jeg føler, jeg bør sige noget trøstende og dybsindigt.
- Såsom? - Citere Thoreau eller noget.
Er det ham?
- Ham med skoven? - Ja. Han gik til dammen.
- Hvorfor ham? - Sådan gør vi.
Når vi ikke selv har ordene, låner vi dem af andre.
Jeg behøver ikke citater om træer.
Jeg har det fint. Du har det fint. Leigh er Leigh, alle har det fint.
Nej, vi har ej. Vi stinker. Officielt.
Se os lige nu. En perfekt far-søn
drink i mørket ved køkkenbordet.
Jeg kan intet sige, der ikke lyder,
som om jeg ikke har googlet "trøst en elsket."
- Har du det? - Ja.
- Undskyld... Hvad stod der? - At jeg nosser i det.
Du nosser ikke i det. Du er her jo.
Med min yndlingssprut.
- Du googlede noget om... -"Trøst en elsket."
Se selv? Det går da strygende.
- Strygende? - Eller godt.
- Godt. - Ja.
Næsten elendigt.
Hvis du var virkelig god, ville det være sært.
Det her er bedre. Du bør ikke være prof i det her.
Nå. Tak.
- For at trøste mig. - Det er det, jeg er her for.
Okay.
Ja. Strygende.
- Okay. - Godnat.
- Bliv nu ikke sent oppe. - Slet ikke. Jeg er færdig.
Det er lidt underligt, at vi ikke har vores prustende,
- klamme ven i mellem os. - Ja. Gud, jeg savner ham.
Jeg savner ham så meget. Men vi er her.
- Du ser godt ud. - Det ville jeg.
Fly-mig var fly-mig.
- Hvad kunne du tænke dig? - Champagne, tak.
- Fornemt. - Jeg sætter stemningen.
Champagne til hende. Og tequila med soda og lime.
- Siger du ikke andet? - Hvad?
- Det er Cleveland... - Hvordan?
Jeg er mere end det. Jeg trækker det ud af dig.
- Du er værre end mine patienter. - Patienter?
Læge?
- Terapeut. - Nej.
Det er skidt. Jeg er nødt til at gå. Men det var sjovt.
- Stop. - Hvad? To timer,
og så siger du det nu?
- Skal jeg svare på det? - Ikke rigtig.
Har de ikke terapeut-konferencer,
- hvor du bor? - Jo, det har de.
Hvorfor så Cleveland?
Skal jeg svare? Jeg spurgte dig om noget.
Hvordan var barndommen i Cleves land?
Ja, det har jeg svaret på, men fint nok.
Man hygger i nogens kælder, snaver i nogens kælder.
Der er en masse kælderrelaterede aktiviteter.
Og det er det. Man hygger med familien.
Hygger med vennerne. Færdig. Din tur.
Jeg er her til terapeut-konference.
- Så... - Ja, men...
Og jeg skal skilles.
Kommer folk til Cleveland for det?
Nej. Men de kommer til Cleveland,
når deres eks endelig flytter, og de vil væk et par dage.
Hvad var dødsårsagen, hvis jeg må spørge?
På dødsattesten ville der stå hans utroskab,
men det er som at sige, Scarface døde af faldet fra afsatsen
og ikke de tusind skud, der ramte ham på vej ned. Ikke?
- Syg Scarface-reference. - Tak.
Det er jeg ked af. Det er surt.
Det er jeg ikke.
Hvad med dig?
Du sagde, du var her
for at se din søster, så hvorfor er du hjemme?
- En familiesammenkomst. - Fedt.
Ja.
Jamen så skål for, at du ser din familie mere.
- Skål. - Skål.
- Det var virkelig dejligt. - Det var virkelig dejligt, ja. Tak.
En drink mere? En mere?
- Ja. - Ja.
Hvordan var flyveturen?
Den var god.
Har du spist?
Nej.
Hvis du er sulten eller noget, er der mad.
På restauranten?
Ja, selvfølgelig. Hvis du nu var i tvivl.
Nej, jeg er ikke sulten. Hvem kommer?
- Mor, Leigh, mig, dig og Rick. - Rick?
- Glæder du dig til at se Rick? - Ja, meget.
- En stor lykkelig familie. - Lykkelig eller ej, det er en familie.
Præcis, hvad din mor har brug for lige nu.
- Og et mirakel. - Det ved du ikke.
Jeg har set researchen.
- Hvis du nu tager fejl... - Casestudiet. Far, hold op.
Hvad skader lidt positivitet?
Mener du at være falsk?
Lade som om? Far, helt ærligt.
Jeg siger ikke, at det bliver let.
Eller at du skal lade som om eller være falsk.
Jeg siger, at jeg ikke synes, at du skal planlægge at miste hende.
Fordi...
Jeg tror, der er mange minder, som du vil gå glip af.
Ja.
- Wheeland? - Barona, faktisk.
- Hej. - Hej.
Godt at se dig.
- Du ser godt ud. - I lige måde.
Rart sted.
- Ja. - Jeg håber, maden er okay.
- Jeg ved det ikke. - Det er den sikkert.
Før vi går i gang, har jeg to regler, okay?
Nummer et er, at der ikke bliver grædt.
Hvis nogen skal græde, må de gå på toilettet.
Og nummer to, lad os ikke gøre det mærkeligt.
Rick er på vej. Darren er her.
Det er første gang, vi alle har været sammen.
- Det skal ikke være akavet. - Okay.
Du brød regel nummer to.
- Jeg bestilte tequila. - Må jeg få én? Tak, mor.
- Jeg skulle have købt en flaske. - Ja.
Hvordan var flyveturen?
Flyveturen var god. Lidt lang.
Efter to minutter smed min sidemand skoene.
- Hvad? - Nej.
- Og sokkerne. - Nej.
Og cirka halvvejs igennem tog han en pose hårdkogte æg frem
- og begyndte at pille dem. - Nej.
- Hvem rejser med æg? - Jeg sværger ved Gud.
Jeg er så glad for at se dig.
Ja. I lige måde.
Og mange tak, fordi du kørte mig.
Det er sødt af dig.
- Hej. - Hej.
- Hej. Hej. - Okay.
- Vi er... - Hej.
- Undskyld, trafikken var vild.
- Det er fint. - Det var en skør dag.
Jeg talte i telefon og stoppede i baren.
Hvad gik jeg glip af?
Ikke noget, jeg takkede bare Leigh for at tage med på klinikken.
- Og jeg sagde: "Selvfølgelig." - Tak. Undskyld, at jeg ikke kunne.
Det er okay. Skål.
Tak til jer alle, fordi I kom.
Jeg vil sige, at jeg sætter pris på, at I er her hos mig.
Og jeg ved, at de næste par måneder bliver rigtig hårde.
Jeg bryder regel nummer et.
- Hvad? - Fjollet.
Hvilken regel? Lavede hun regler?
Det er lige meget.
Tillykke med fødselsdagen
Sig frem.
Vi henter hendes ting på hospitalet, og så møder vi Rick hos bedemanden.
- Og så skal vi møde præsten. - Hvem?
Præsten.
- Præsten? - En præst.
- En rigtig præst? - Ja.
- Hun er jøde. - Rick sagde, hun ville have én.
- En præst? - Ja, en præst.
- Til hendes begravelse? - Ja.
- Selv om hun er jøde. - Det har du sagt.
- Sindssygt. - Det var det, han sagde.
At vores jødiske mor bad om en præst?
Aldrig i mine 28 år i verden har jeg hørt nogen sige:
"Når jeg dør, så find en tilfældig præst
- til min mindetale." - Det er op til Rick.
- Vi er hendes børn. - Fordi han betaler for det.
Det er en sindssyg udtalelse.
- Hvorfor? - Det er ikke
"jeg giver middag og vil have løgringe,
så lad os tage på bøfhus." Det er hendes liv.
- Her kommer pandekagerne. - Hvad fanden?
Vi har ekstra sprød bacon.
Melon og lidt yoghurt. Alt i orden?
- Tak. - Hurra.
Okay, fint.
- Og? - Så tager vi hjem til mor
- og henter hendes tøj til... - Til kisten?
- Selvom hun vil kremeres? - Det ved du ikke.
- Hun hadede det her. - Nej.
Leigh, hun hadede at være her.
Måske var hun glad for sin opvækst her,
så det er hendes hjem, men nej. Hun hadede det.
Og nu skal hun begraves i Clevelands kolde jord for evigt.
Hvis du havde taget din telefon, når jeg ringede eller skrev,
kunne du have deltaget i processen.
Lige meget.
Lad os bede for denne overdådige høst. Tak for denne mad, amen.
Okay.
Præsten ville være bedre.
- Kan du hjælpe mig? - Ja, undskyld.
Der findes en behandling på Ohio State, der ser lovende ud.
- Hvordan kan du vide det? - Det står lige der.
Det siger alle.
Hvordan ved vi, at det er et godt valg?
Der er en på MD Anderson.
Og måske kunne jeg ringe til Lisa til at hjælpe mig...
GAVEBUTIK
Hun elskede den tingest.
- Hun sov med den hver nat. - Ja.
- Og du må være Renn. - Ja, hej.
- Rart endelig at møde dig. - Hej.
- Skat... Det gør mig ondt. - Tak.
Renn, har du mødt Kim? Hun tog sig så godt af mor.
Hun gav hende dessert.
Det var en fornøjelse at kende din mor.
Nå, men følg mig. Jeg har pakket resten af hendes ting.
Tak, stue.
- Mor, du kan ikke blive der for evigt. - Jo, jeg kan.
Skal vi komme derind?
Det er det samme, som at jeg kommer ud.
- Jeg gør det ikke. - Mor, det er midlertidigt, okay?
- Det vokser ud igen. Ikke stresse. - Okay.
Du kan tage et billede og sende det til os,
så ser vi ikke hinanden rigtigt.
Okay, fint. Jeg gør det. Øjeblik.
Kan vi stoppe?
Leigh, kan vi ikke stoppe et sted?
- Nej. Vi har en tidsplan. - Bare et øjeblik.
- Hvordan har John det? - Han har det fint.
Hvornår kommer han?
Han arbejder på det.
Hvad betyder det?
At han skal arbejde, så han kommer, når han kan.
Er du vred på mig?
Nej.
- Sikker? - Ja?
For det føles virkelig sådan.
Hvorfor er du pludselig så interesseret?
Lad os bare tale om noget andet.
Hvad med John?
- I komik kalder vi det en "callback." - Jeg gider ikke tale om komik.
Vent. Kan vi ikke lige tale om tidsplanen?
- Hvad med den? - Vi må ændre den.
- Hvorfor? - Jeg skal købe et slips.
- Har du ikke et med? - Jeg har ikke ét.
- Ejer du ikke et slips? - Ikke et sort ét.
- Ikke til en begravelse. - Okay, fint.
Hvorfor irriterer det dig?
- Du kan låne min bil senere. - Tak.
Hvad med nu? Her er så depri, at jeg vil køre ind i muren.
- Det så jeg sgu godt. - Hvad?
- Det var et smil. - Nej.
Jeg er ikke dum.
- Jo, det var et smil. - Ét lille smil.
- Stadig et smil. - Fint, det var et smil.
PARKERING BEDEMAND
Okay, jeg finder Rick. Sig ikke...
Jeg venter her i Depristrup.
AT MISTE DIN ELSKEDE BETYDER IKKE, AT DU MISTER DIG SELV
ET HVERT LIV ER VÆRD AT FEJRE
- Skilles? - Du skal gøre noget, mor.
- Jeg kan ikke blive skilt fra Rick. - Hvorfor ikke?
- Fordi... fordi jeg... - Så du vil bare holde det ud?
- Det lyder forfærdeligt. - Hvad er alternativet?
Jeg vil være en to gange fraskilt 56-årig dame i Cleveland.
Det er den sørgeligste sætning nogensinde.
Det eneste triste er,
at du bor i Cleveland. Kom nu væk herfra.
Tag til Paris. Tag til Alaska. Tag til Rom.
- Rom? - Ja, tag et sted hen.
- Gud. - Hvor som helst.
Ligesom Spis, bed og elsk. Du ved, minus det med at bede.
Ja. Og uden kærlighed. For det sker ikke.
- Vi har... - Og du skal spise...
- Spis, spis. - Det lyder godt.
Ja, men seriøst. Seriøst, mor, du burde rejse.
- Nej, det kan jeg ikke. Mit job. - Så sig op.
Nej, for jeg har et hus at betale for,
og så har jeg en bil, og jeg har et liv her.
Hvor gerne jeg end vil.
- Jeg kan ikke og... - Nå, men så kommer jeg hjem.
Jeg følger dig gennem skilsmissen, okay?
- Vi bliver skilt sammen. - Skal du igennem to skilsmisser?
Og så finder vi en sød person til dig, som faktisk er rar at være sammen med.
Ligesom ham der. Han ser meget erfaren ud.
Og som om han har levet et godt liv, ikke?
Han læser nyheder. Der er andre muligheder.
- Han er sød. - Ja.
Han ser også optaget ud.
Rick var ikke så slem. Det var han ikke. Han var sjov.
Ja, selvfølgelig. Men seriøst, jeg kan komme hjem
- og hjælpe dig... - Nej. Du kommer ikke hjem.
Nej. Du lever dit liv.
Du skal skrive videre. Du er så god en forfatter.
Lov mig, at du bliver ved med at skrive. Lov mig det.
Virkelig?
- Lover du det? - Det lover jeg.
- Hundrede procent? - Hundrede procent.
Renn, Renn.
Nedenunder.
STØTTELOKALE
Hvad laver vi så her?
Hvad skal der ske i støtterummet?
Begravelsesmanden er ved at klargøre nogle kister.
Aner det ikke. Vi venter bare på ham.
- Klargøre? - Ja.
- Som en kisteudstilling? - En kisteudstilling.
Som et kisteudstillingslokale?
Ja. Hvor meget vil du spørge om, Renn?
- Hvor mange kister? - Tre.
Altså tre, budgettet passer til.
- Har du et kistebudget? - Ja, det har jeg.
Måske har de brugte med garanti. Ligesom nye, bare lidt billigere.
Undskyld, Renn, vil du bidrage?
Måske med nogle af de forfatterpenge, du har gemt på?
- Det var under bæltestedet. - Så er det nok. Begge to.
Ikke her og nu. Hvem er begravelsesfyren?
Det ved jeg ikke. En særling, der driver stedet.
- Nej, hvad hedder han? - Bob.
- Hej, jeg hedder Bill. - Rart at møde dig.
- Én gang til? - Bill.
Bill, det er rigtigt. Rart at møde dig, Bill.
Undskyld mig.
Fru Donnellan, din familie vil elske dig i den.
Det er et evigt hjem.
Lad mig vise jer, hvad vi har.
Der er nogle gode muligheder.
Et spørgsmål om den højre, Bill.
Kan vi få skrevet noget på den? En særlig besked?
Eller kun det sædvanlige "hvil i fred"?
Nej, nej, I kan tilpasse det, som I har lyst.
Navne. Datoer.
Yndlingsordsprog.
- Ja. - Jinx. Ligesom YOLO.
Renn.
Det ville da more hende.
- Er det initialer? - Ignorer ham.
- Den til venstre er interessant. - Den er meget populær.
Det forstår jeg godt. Jeg elsker tanken om flammer på kisten.
Det sender virkelig et godt budskab om,
- hvor man tror, de skal hen. - Renn.
Ja, selvfølgelig. Vil du så vælge den?
- Nej, fortsæt med at ignorere ham. - Ja, bare ignorer mig.
- Jeg stemmer på den i midten. - Jeg er enig.
- Du hørte ham. - Nå, skal vi?
Er du vanvittig? Jeg prøver at forfremme dig til lønningsansvarlig.
- Det ved jeg godt. - Det er en ære.
Jeg mener, andre mennesker vil have det. Såsom Gary.
Han vil virkelig gerne have det. Du kan tjene fedt.
Du er vores mand. Ansvarlig for lønningslisten.
Vi kan vente på dig. Tænk over det.
- Jeg ringer til dig. - Ja. Tak.
KEVIN ARBEJDE
- Er alt i okay? - Jep. Alt er i orden.
Flot planlagt.
Fra en bedemand til dødens vugge.
Vær sød. Han er præst.
Ja, og der er dæmon, der er fulgt efter ham hjem.
Er det en Annabelle-dukke i forhaven?
- Nej. - Jo. Se. Der.
- Nej. - Det er det.
- Måske har han niecer. - Og de efterlod den?
Måske ved han det ikke.
Jeg går ud fra, han er et menneske med menneskeøjne.
Måske mistede ham dem i kampen mod dæmonen.
Hold da kæft.
- Nej. - Først et smil, så en vits.
Du gad ikke tale om komik,
- så det er stort. - Væn dig ikke til det.
Du forandrer dig. Jeg kan se det ske. Så. Lige på slaget.
MX5'eren.
Midt på fortovet.
Jeg melder ham.
- Er det en juice? - Smoothiejuice.
- Hvad er en smoothie juice? - Smooce. Jeg er på slankekur.
Du ser godt ud.
- Rick. Hej, fader Dan. - Fader Dan.
Renn og Leigh. Jeg kondolerer. Jeg er midt i en time.
Men kom ind, velkommen.
Adam, øv bare videre. Du er god.
Sharon. Han lyder fantastisk.
Han er så god.
Godt, I endelig kan møde fader Dan.
- Endelig? - Ja. Fader Dan har kæmpet for os
gennem hele den her svære proces.
Nej, han er virkelig en åndelig helt, han svigtede os aldrig.
Det betød så meget for os, at han er der for os til det sidste.
Tak, Rick. Det er pænt af dig at sige det.
Jeg er lettet over, at du kendte vores mor.
Det vidste jeg ikke.
Han har aldrig mødt hende. Han er mere min spirituelle helt.
Og derfor er I her.
Jeg har fortalt en masse om jeres mor.
Hvad hun kan lide, hendes livret og sådan.
Så nu vil han tale med jer hver for sig,
høre noget mere og samle det med mine oplysninger,
og så har vi vores mindetale.
Som en mindetalekvilt.
Du laver fis, men præcis. En mindetalekvilt.
Jeg har nogle ærinder, så jeg smutter.
Overdragelsen er fuldført.
Okay.
- Tak, Rick. - Selv tak.
- Farvel, Rick. - Okay.
Undskyld, jeg har ikke ryddet op. Jeg fik ikke tid.
Han bliver meget bedre. Ikke så god. Men for to måneder siden...
Men den der lille ting... Så god.
- Ja. - Ja. Virkelig god.
- Rigtig god. - Tak. Hvem vil begynde?
- Renn? - Undskyld, kan du gentage det?
- Hvordan har du det? - Jeg har det fint.
Hvordan fungerer det?
Du stiller en række spørgsmål om mig, eller snakker jeg?
Før jeg begynde, spørger jeg gerne,
om personen hellere
- selv vil holde talen. - Nej.
Det forstår jeg.
- Det kan være udfordrende. - Ja.
Men jeg spørger, så jeg er sikker.
Okay.
Ja. Tak. Men svaret er stadig nej.
Okay.
Måske skulle vi starte med, at du fortæller mig lidt om hende.
Om Lily Katherine.
Lily Katherine.
Jeg er nysgerrig. Hvad fortalte Rick dig om min mor?
- Jeg undgår helst din fars ord. - Sted.
Hvad din stedfar sagde. Eller din søster.
Okay, så mindetalen bliver bare en overraskelse?
Det ved jeg nu ikke,
men jeg oplever, at det hjælper folk
at tænke på deres kære selv.
Som du vil gerne se dem, ikke påvirket af andre.
Så fortæl mig om hende, Renn. Hendes hobbyer?
Yndlingsfilm, eller et yndlingsminde om hende?
Jeg kan ikke komme i tanke om et lige nu.
Hvad er det første, du tænker på om hende?
- At hun ville have hadet det her. - Hvad mener du med det?
At snakke om hendes livs ende
med Ricks åndelige helt. Ikke for noget.
Hvorfor skulle hun hade det?
Fordi hun hadede, at folk talte om hende.
Det er derfor, hun ikke fortalte nogen noget.
Hun holdt det hele indeni. Ingen måtte vide det.
- Ja, jeg forstår. - Hun hadede at høre folks meninger.
At høre om en tante eller onkel, der overvandt det med en magisk pille.
Måske kan vi starte der.
Ikke med hendes livret.
Det der fis. Undskyld sproget. Det, hun kunne lide.
For hvem fanden rager det? Undskyld igen.
Men at fortælle dig, hvad hun hadede?
Find mig en, der hadede at møde nogen i indkøbscentret,
som hun gjorde det.
Det siger langt mere.
Alle de ting, hun hadede. Mennesker og snak.
Og det her. Hun ville have hadet det her.
- Hvad gjorde du? - Hvad?
- Hvad tog du?
Åh, gud. Jeg har ikke gjort noget. Jeg tog kun en kop, okay?
Åh, gud. Du gjorde det igen.
Slap af. Det gør folk på restaurant.
Det er derfor, de har ekstra.
- Ja, det er det. - Det passer ikke. Utroligt.
- Også underkoppen? - Ja. Og en ske.
Tog du hele sættet?
- Man tager ikke kun én del. - I bliver anholdt.
- Stop. - Jeg kautionerer ikke.
- Hvorfor er du vred? - Fordi du intet har taget alvorligt.
Du har intet fattet,
- og det pisser mig af. - Jo, jeg har.
Nej, du har bare fulgt med.
- Du er her slet ikke. - Jo.
Men lad mig reagere og finde ud af det.
Du finder ikke ud af det. Du joker.
- Du føler ikke. - Og?
- Det er noget pis. - Nej, Renn.
- Hendes livret? - Nej. Det sker.
Det her sker sgu. Den dag, vi har frygtet,
som vi har tænkt på, er her endelig.
Du kan ikke ignorere, at hun er væk.
Det gør jeg ikke.
- Hører du? - Ja, ja.
- Hun er væk. - Ja.
- Så reager dog! - Jeg reagerer også!
Jeg råber, ikke? Det er en reaktion.
Bare fordi du ikke ser det, betyder det ikke, jeg ikke gør det.
Jeg kender dig,
og du gør det samme som altid,
du ignorerer problemerne.
Du vil ikke føle eller tale.
- Forstået. - Så spørg.
Om hvad?
Hvordan vil du leve dit liv uden mor?
Hvordan kommer du videre?
Du bør ikke have svaret,
- men du skal stille dem. - Nej.
Så ender vi her igen
om seks måneder, om et år,
seks år, i den samme snak,
- og du ignorerer mine opkald. - Det ved du ikke.
- Okay. - Okay.
Jeg ser, hvad jeg kan finde i hendes skab.
Jeg vil ikke blive her.
Vi henter resten i morgen.
Parykbutik med Renn & Leigh
Hej, kammerat. Hvad har du gang i?
Leigh?
Er du faret vild? Undskyld mig?
- Hvad? - Er du faret vild?
- Undskyld. Jeg skal bruge et slips. - Herretøj. Lige deroppe.
Lort.
Kan jeg hjælpe?
- Renn. - Fuck.
- Hej, makker. - Hey.
Hvordan går det i LA? Hvordan med skriveriet?
- Fortæl. - Godt. LA er god.
- Har du skrevet noget, jeg har set? - Nej, ikke endnu.
Jeg går til møder og sådan...
Øv. Det skal nok ske.
Min fætter tog til LA
for at blive skuespiller. Han ser underlig ud.
Som om han blev slået, mens han måbede,
og så blev ansigtet bare siddende.
- Trist. - Ja.
Jeg tror faktisk, han lige har fået en vaskemiddelreklame.
Spørger du mig? Jeg kender ham ikke.
Nej, det var det. Det var en vaskemiddelreklame.
Men han fik 20.000 for en dag.
Tyve jern for en dag?
Jeg har hørt, reklamer giver godt.
Det er vanvittigt. Du burde lave dem, mand.
Det er reklamebranchen, men jeg skriver mig det bag øret.
Ja, gør det.
Men hvordan går det? Hvordan...
Hej, jeg hørte nyhederne. Jeg hørte om din mor.
Ja.
- Ja, er du okay? - Ja, jeg har det fint.
For pokker da. I... Jeg kan huske din mor.
- Hun var en rigtig sød dame. - Ja, det var hun. Tak.
Hun kom altid for sent
- for at hente dig fra skole. - Ja, det er sandt.
Nok ikke det bedste minde
- lige nu. - Nej, det er godt.
Jeg kan også huske, at min mor
hentede mig for sent,
fordi min far var blevet fyret og kom tidligt hjem.
Og så skændtes de, og hun stak af.
Og fordi hun var så vred, glemte hun at hente mig.
Og din mor kom hen til mig
og sagde: "Jeg venter på dig,
kom og hør musik i bilen."
Og så sad jeg i bilen med jer, og hun spillede...
- Paul Simon. - Paul Simon.
Hun elskede Paul Simon.
Og så var det bare os tre, du ved?
Os tre i bilen
og hører Paul Simon. Og så kom min mor.
Vi kørte hjem,
og så skændes de bare videre.
De skændtes hele natten. Og jeg ville ikke høre det mere,
så jeg sneg mig ned og fandt deres samling
og jeg fandt den samme cd.
Og så gik jeg op og tog hovedtelefoner på.
Jeg hørte dem ikke den nat.
- Ja. - Din mor gjorde det for mig.
Hun var en rigtig sød dame.
- Tak - Ja. Beklager, mand.
- Ja. - Det er godt at se dig.
For tidligt til drinks?
Tak, Cleveland!
- Roser. - Jeg kommer straks.
Okay.
- Hej. - Selv tak.
Ja, jeg fortryder, jeg kom.
- Så jeg... - Nej. Det er for sent.
Mød mine venner.
- Du må ikke gå. Kom. - Okay.
- Venner, det her er Renn. - Renn.
- Hej. - Hej.
- Sam.
- Hej, Parker. - Rart at møde dig.
Den optræden var så god.
Så god. Det bliver aftenens bedste karaoke.
Mit mål i aften er at få dig på scenen.
Nej, det ville kræve 900 shots,
- så glem det. - Jeg kommer igen.
- Ja. - Åh, gud.
Hvor mødte du Zoey?
Vi mødtes i kamp mod rumrobotter på et fly.
- Så du er en af hendes patienter? - Ja, det er jeg.
Har I kendt hinanden længe?
Vi mødtes i morges.
Vi elsker hende allerede.
- Hvordan kan man andet? - Ja.
- Talte I om mig? - Ja, men kun gode ting.
- Okay, fortsæt. - Manner.
Skål for at deltage.
- Og til jeres dejlige by Cleveland. - Cleveland.
Og at deltage.
- For Cleveland! - Hvad er det, alkohol?
- Stærkt. - Godt.
Hvem har gjort det?
- Renn, det er så sejt. - Tak.
- Okay. - Okay.
- Farezone, farezone. - Skål, skål, skål.
- Jeg går ud. - Fint.
Cleveland!
- Hej. - Hvordan har min yndlings-emo det?
Cirka to sekunder fra at få en dum tatovering
på læggen. Ja.
Så familietiden var hård?
- Ja, det kan man godt sige. - Hvad har I lavet i dag?
Hvad vi har lavet? Vi var hos bedemanden og på hospitalet.
Mødte en præst. Fornærmede en præst.
Jeg skændtes med min søster, og hun brød sammen i skabet.
Jeg købte et slips. Og nu er jeg her.
Jeg føler, du har langt mere end fire spørgsmål nu.
Nej, kun ét.
Hvorfor er du egentlig hjemme?
Ja, det var det rigtige.
Min mor er død.
- Åh, gud! - Ja.
Renn, det er jeg ked af.
Tak.
Hvorfor sagde du intet?
Det ved jeg ikke.
Jeg tænkte vel, at sagde jeg intet, var det ikke ægte.
- Det forstår jeg godt. - Men det er det.
Hun er død, og hendes begravelse er i morgen.
Gud, hvor føles det skørt at sige det højt.
Min mor skal begraves i morgen.
Jeg kondolerer.
Jeg har det fint.
Har du? Det ville jeg ikke have.
Ja. Nej, det har jeg ikke.
Og jeg... Jeg ved ikke, hvorfor jeg bliver ved med at sige det.
Det hele føles bare ikke virkeligt.
Jeg ved ikke, hvordan jeg skal håndtere det.
Jeg bliver ved med at ignorere det og undgå det, og...
Jeg er bange for at sidde fast her for evigt.
Ja, jeg ved, det føles sådan.
Men i sidste ende...
Det kan være meget, meget langsomt, men til sidst...
...vil du blive bedre til at håndtere det og leve med det.
Det er svært at forklare,
men det føles, som om der er to halvdele af mit liv.
Den gode halvdel, før det her,
før hun blev syg. Og så er der den dårlige halvdel.
På nær dig
er det den halvdel, jeg ikke vil håndtere bedre.
Jeg vil tilbage til, før jeg så hende gå med handsker,
fordi hendes hænder var for sprukne, eller hjalp hende med at vælge paryk.
Eller vælge et hospital, der ikke reddede hende.
Jeg vil bare være på en bar som den her
og snakke og grine med hende.
Jeg vil have den gode halvdel igen.
Det er underligt. Jeg har glimt af den gode halvdel...
...du ved, men de føles bare så langt væk nu.
Og...
Jeg kan næsten se dem.
Men jeg kan ikke røre dem.
Jeg kigger bare på dem.
Jeg er ikke...
Jeg deltager ikke.
Og det er så trist. Jeg kigger på min telefon hele tiden
efter hendes besked.
"Hej, kammerat.
Det er gas. Jeg har det fint."
Men...
Jeg ved godt, det kommer ikke til at ske.
Og...
I stedet får jeg opkald fra min chef om et job, jeg ikke vil have.
Min søster ringer og minder mig om alle de ting, vi skal,
fordi...
vores mor er væk.
Jeg bliver bare ved med at ignorere og undgå og...
...ødelægger det hele. Undskyld. Jeg taler for meget.
Nej. Jeg... Jeg synes ikke, at du ødelægger det hele.
Jeg synes ikke, at jeg gør det skidegodt.
Det tror jeg ikke, du skal.
Tak.
Hej. Må jeg tage med i morgen?
- Till begravelsen? - Det lyder sært...
- Det er lidt sært. - Men jeg er...
Jeg vil bare være der for dig.
Det ville jeg gerne.
- Fedt. - Fedt.
Jeg er klar.
Klar til hvad?
Jeg er frisk, hvad det end betyder.
- Kom så. - Okay.
Kom så.
Vi er samlet i dag for at vise vores sidste respekt
for Lily Katherine.
Lærer, ven, søster, kone.
Og mor.
Lily Katherine var fuld af lys og latter.
Hendes latter kunne fylde et lokale.
Hendes kærlige mand, hendes livs kærlighed, Rick,
sagde, at hun elskede mennesker mest af alt.
Han siger, hun ville have elsket at se jer i dag,
at tale med jer, at holde jer i hånden og høre alt om jeres liv.
Hun elskede at snakke med venner
og tale om sine yndlingsfilm, en af dem...
Undskyld.
Hvad?
Jeg kan kun huske ét minde,
og gid det var noget fedt...
At hoppe ud af et fly eller bjergbestigning, men nej.
Det er hende. Og det er mig. Vi er på vej hjem fra indkøbscentret.
Og jeg er ni år gammel, og jeg er tosset.
Hun glemte mig i en butik.
Hun bad mig vente på en bænk med mit Superman-blad,
mens hun prøvede et par tusinde stykker tøj.
Leigh ved, det var en yndlingshobby.
Hun købte nyt tøj, lod mærket sidde og byttede det.
Men...
Det gjorde hun tit.
Og den her gang var det en sweater.
Hun købte den og gik ud.
Jeg sad der på bænken og ventede på, at hun kom.
Det gjorde hun et par timer efter. Hun kom farende,
undskyldte til højre og venstre, men jeg var tosset.
En dame spurgte, om jeg var faret vild.
Det var jeg ikke.
Jeg var lige, hvor jeg skulle være.
Hun efterlod mig bare.
Når jeg tænker tilbage på det nu, er det eneste, jeg føler... jalousi.
Fordi jeg gerne ville genopleve den dag.
At sidde på den bænk
i den butik med mit supermand-blad. Jeg er jaloux på den niårige dreng.
For hvis jeg kunne genopleve det,
den dag, så ville det betyde...
at hun kommer tilbage.
Undskyld.
- Hej. - Det var en smuk historie.
- Tja. - Din mor ville have været stolt.
Tak.
- Sig til, hvis du mangler noget. - Ja.
- Hej. - Hej.
Tak, fordi du kom.
Ja. Tak, fordi jeg måtte være her for dig.
- Du har mødt min søster. - Ja, Leigh.
Hun er virkelig sød.
Ja.
- Undskyld, lige... - Ja, selvfølgelig.
- Flot tale, Renn. - Ja. Flot joke lige nu, Rick.
Folk sørger på deres egen måde, Renn.
Ja, Og nogle sørger åbenbart slet ikke.
- Sørger jeg ikke? - Det lyder ikke sådan.
- Ikke nu. - Vi snakker bare.
Fordi du sidder og er så trist,
så hun må have betydet mere for dig, ikke?
Ja, det. Og bare generelt,
og at du var væk de sidste to år
- eller ti år før... - Renn.
Til hendes kemo, eller da hun sov på toilettet
fordi hun ikke magtede at gå i seng, eller hallucinerede grundet medicinen.
Ikke, Leigh? Sjovt, for hun så folk fra sin fortid,
der ikke var der. Og hun tudede, fordi hun så dem.
Der var du der ikke.
Så jeg ynker dig,
og held og lykke med at leve med det.
Så du er ekspert?
Ekspert i at gøre, når en elsket bliver syg?
Kom du måske lige hjem?
- Og var hos hende? - Jeg kom.
- Okay. - Et par gange.
Jeg så min mor. Vi talte hver aften.
Og det her handler om dig.
Nej. Det handler om dig.
For da hun blev syg,
altså rigtig syg, var du der heller ikke.
- Din søster var, du var ikke. - Var du det?
- Ja. - Var du?
Klistret fast i forhold til dig.
- Hold op. - Det er fint.
Han dømte min måde at sørge på.
Jeg dømmer dig ikke for at stikke af og blive væk og skrive.
- Hun bad mig om ikke at komme. - Og du lyttede.
En syg kvinde bad dig lade være, og det var det, du ville høre.
- Jeg ville komme hjem. - Men det gjorde du ikke.
Tror du ikke, hun ville have dig her?
At hun ikke ville have dig ved sin side?
Du var hendes favorit, Renn. Beklager, det er sandt.
Hun ville ikke have mig, men dig, og du var der ikke.
Så du fik ikke sagt farvel.
Måske er det humlen.
- Beklager. - Rick.
- Held og lykke med at leve med det. - Ud med dig.
Undskyld. Jeg...
- Undskyld. - Undskyld.
- Tak, fordi du kom. - Det var så lidt.
Kør forsigtigt.
Tak.
Hvordan gør man det?
Hvad?
Bare holder facaden hele tiden.
Du er så stærk.
Du...
Renn, jeg er helt ude i tovene. Virkelig.
- Det indså jeg ikke. - Jo.
Jeg troede, nedbruddet i skabet var en engangsforeteelse.
Undskyld, at jeg lod dig alene om det hele.
Du nævnte den dag, hvor mor glemte dig i indkøbscentret.
Jeg husker den anderledes.
- Du var der ikke. - Præcis. Jeg ville gerne være kommet.
Hun glemte dig,
og det var nok uhyggeligt.
Men jeg blev aldrig inviteret.
- Det er jeg ked af. - Det er okay.
Rick er et røvhul, og han tager fejl om meget,
og det når vi til...
den ene ting, han har ret i, er, at du var hendes favorit.
Vi har deres personligheder, det ved du.
Af og til prøvede han at være mere som dig.
Og hun prøvede at være som mig.
Men det var sådan, det var.
Og derfor tog hun dig med på eventyr og ikke mig.
Det er ikke, fordi hun ikke elskede mig.
Men fordi hun undgik ham ved at undgå mig.
Jeg har ikke de minder, som du havde med hende, da vi voksede op.
Men jeg har dem. Jeg har dem nu.
De er nye.
Fra at sidde på hospitalet med hende. Vi så talkshows og spillede kort.
Og måske er de ikke så varme og lyserøde,
men de er sammen med hende, og...
de er mine.
Så du fik den gode halvdel, og jeg fik den dårlige, men...
Jeg ville ikke bytte min halvdel for noget.
- Ja. - Og du kom ikke hjem.
Og jeg forstår, at du føler dig skyldig.
Men Rick tager fejl i den del, for det var det, hun ville.
Hun undgik sig selv ved at undgå dig.
For hvis du var kommet hjem, så ville det have været virkeligt.
Så du kan surmule og græde,
høre The Smiths, eller hvad du nu gør.
Men det ville jeg ikke gøre, for det ville hun ikke ønske.
- For mor. - For mor.
Du var meget, meget skræmmende. Du var virkelig tæt på ham.
Han har skøre øjne.
- Hvad er der nu? - Skide Rick.
- Så Rick låste os ude. - Det er korrekt.
- Men afleverer tingene. - Ja.
- Og han afleverede det her? - Ja.
- Møgsvin. - To kasser og en skraldesæk.
- Jeps. - Møgsvin.
Så Rick vælger vores barndomsminder
- i to kasser. - Og en skraldesæk.
- Og mors ting? - I huset.
Som vi er låst ude af.
Det er virkelig et lortetræk.
Jeg drukner ham.
- Jeg skriger. - Jeg får ham dræbt.
Vi kunne sagsøge ham. Vi har ikke en sag.
- Jeg ville ikke overleve i fængslet. - Nej.
Rick, det møgsvin.
Okay, vi kan gøre én ting.
Og én person ville være stolt.
- Nej, nej, nej. - Jo.
- Nej. - Jo, jo, jo.
Nej, nej, nej.
Der er ingen hjemme.
Sæt de har en vagt?
Far, de har ingen vagt.
Lort.
Så det er sagt, er det her en vildt dårlig plan.
Jeg er ikke imod den. Eller for. Det skal noteres.
Noteret. Forklar.
- Okay. "Hvordan bryder man ind." - Gud. Undskyld.
Før vi går videre. Forælderen her,
der skulle være fornuftens stemme, er med på den?
Ja. Fortryder jeg mine hyttesko?
Ja, men vigtigere
er det, at I får en afslutning.
Det er det vigtige. Og hævn, fordi Rick er en lort.
Det inkluderer indbrud.
Vi aftalte et let indbrud, ikke?
- Stop nu. - Vi var enige.
Men ja, det bliver let. Hvad er planen?
Fint. Jeg er ikke enig. Men hvad er første trin?
- Jeg er nysgerrig. - Ja. Trin ét. "Er der nogen hjemme?"
- Åh, gud. - Det burde være underforstået.
Det er fundamentalt.
- Der er nok ikke nogen hjemme. - Nok?
Okay, nok ikke, så trin to, "ved vi, om de har nogen alarmer?"
Han har nok ikke sat et alarmsystem op i dag,
og det havde vi ikke før, så jeg siger nej.
Eller "nok ikke" igen. Vi går til trin fire.
- Lort. - Hvad?
Jeg trykkede på en reklame.
- For helvede, far. - Hvad skal jeg gøre?
- Hvem annoncerer på en indbrudsside? - Et spil. Det er faktisk fedt.
Der er havfruer og søheste.
Kan du lukke det?
- X. - Jeg kan ikke.
- Skru ned. - Jeg trykker.
Vi ender i fængsel.
Den er slut. Stop. Jeg går tilbage til trin fire.
-"Se efter et åbent vindue." - Et åbent vindue.
- Vindue? Kom. - Nej...
- Vi tjekker. - Ikke smække døren.
- Vi skulle have øvet det. - Øvet?
Jeg ved ikke. Det er så skødesløst.
Okay.
- Den anden side. - Hold da op.
Det ser slet ikke mistænkt ud...
- Hvor er han? Det er en time nu. - Nej, der er ej.
Det er ikke...
Synd, intet er åbent. Vi kører.
- Køkkenvinduet er åbent. - Over vasken?
- Ja. Hvad er trin fem? -"Gå ind ad det vindue."
Og hvad så?
- Stjæle ting. - Ikke flere trin?
Artiklen handler om indbrud. Man skal nok bruge en ny indenfor.
Vi kan google det.
- Nej. - Så når man er inde, stjæler man bare.
Det opdager han, og så bliver vi anholdt.
- Åh, gud. - Du kan stjæle genstande,
men ikke ting, okay?
Hvis vi skal gøre det, skal det være soleklart.
- Okay. - Ja.
- Bare nogle få ting. - Nej, genstande.
Hænger du dig i ordet?
- Du trækker tiden ud. - Ja, det gør jeg.
Officiel tidsudtrækker. Fornuftens stemme.
Hør, det føles forkert. Vi ved alle, at det er forkert. Okay?
Og jeg bør forhindre jer i det.
Men jeg kan ikke tænke på noget, så...
Så vi gør det?
Okay.
Stjæl genstande på tre.
- Genstande. - Stjæl genstande.
Genstande.
- Hvad er det, du laver? Leigh. - Jeg går.
Nej.
Det er godt for dem.
Åh, gud.
- Okay, jeg er her. - Hej.
Vil du stoppe mig?
- Niks. - Okay.
Godt.
Vær forsigtig. Stille. Du må ikke blive anholdt.
Okay.
For mor.
- For mor. - For mor.
Er der noget?
- Ikke noget spændende. - Nå, det var ærgerligt.
Det må du nok sige.
- Hej. - Hej.
Et glas champagne, tak.
- Fornemt. - Jeg sætter stemningen.
Hej, kan du huske, da du fortalte mig noget personligt
og svært om, hvorfor du kom,
og jeg løj og sagde, at det var en familiesammenkomst?
Ja.
Jeg tror ikke, jeg fik undskyldt.
Så jeg vil bare sige undskyld.
- Tak. - Ja.
Og jeg beklager råbekonkurrencen med min stedfar. Det var vanvittigt.
Det er okay. Det er et sorgstadie.
- At skrige ad stedforældre? - Vrede.
- Nå, ja. - Ja.
Jeg kan blive prof i fornægtelse. Det kører for mig.
Er du okay?
- Nej. - Nej?
Nej. Men det bliver jeg.
Jeg føler, at vi er to mennesker, der ikke bør date.
Ja. Helt sikkert. Godt kys. Men jeg er helt i hundene.
- Så du har nok ret. - Hundrede procent. Også mig.
Hvis jeg var min terapeut, ville jeg sige, at jeg skulle skrive om et år.
Og jeg ville vente tre dage med at svare for at virke sej.
Som om du kunne vente tre dage med at svare på mig.
Nej. Jeg ville svare med det samme.
Det håber jeg.
Perfekt timet champagne. Tusind tak.
- For din mor. - For Lily.
Lort.
Vi er hinandens alibi.
Der er vel ingen grund til at vente.
Jeg er her for at undskylde.
Jeg skulle ikke have låst jer ude. Jeg ville give dig en fredsgave.
Okay. Værsgo.
Hvis I har brug for mere, så sig til.
- Ring... - Bare kør, Rick.
Du bryder regel nummer to.
Hvilken regel? Er der noget, jeg har overset?
- Tænk ikke på det. - Okay. Farvel.
- Farvel, Rick. - Farvel.
Det er ikke alle hendes ting.
Nej.
- Vi tager, hvad vi kan få. - Ja. Godt for Rick.
"Først når vi er fortabte, vil vi forstå os selv."
"Henry David Thoreau. Ham fra skoven."
KEVIN ARBEJDE
Renn, hej.
Jeg har besluttet mig, Kevin. Jeg vil skrive.
- Hvad skal du arbejde med? - Det finder jeg ud af.
- Held og lykke. Vi vil savne dig. - Tak.
- Okay. - Okay. Farvel.
Skriv, når du ankommer. Okay? Og tag din skide telefon.
- Okay. - Okay.
- Lad os tage den lange vej. - Okay.
- Jeg elsker dig. - Tak.
Hvad har du i ærmet?
- Gav de dig den? - Nej.
Nej?
- Stjal du den? - Ja.
Må jeg se den?
Det er ikke en særlig god idé at stjæle ting.
- Okay. - Så lad være med det.
Men bare denne ene gang er det din.
- Okay. - Én gang.
- Er du klar til at gå? - Ja.
Okay.
Så lad os rulle.
Undertekster: PLINT Oversat af: Anders Langhoff