Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
MENAJERA Traducerea: lumini1gvb
Bună, Millie!
Bună, doamnă Winchester!
Îmi pare foarte bine să vă cunosc.
Te rog, spune-mi Nina.
Am făcut niște ceai și un platou cu mezeluri.
E prea devreme pentru carne și brânză?
Știi că asta se mănâncă la micul dejun în Europa?
Asta e...
Eu... eu...
Sincer, cred că ai putea fi supracalificată pentru acest job
cu toată experiența asta și cu o diplomă universitară.
Nu, știu.
Mi-am dat seama că-mi place să fiu menajeră.
Serios?
Pentru familiile potrivite, desigur.
Bine. Ce te-a adus înapoi la New York?
Mi-a fost dor.
Îmi place foarte mult New England, dar mi-e dor și de oraș.
Dar știi că postul e cu locuit aici, nu?
Am menționat asta în anunț, nu-i așa?
Da. Sigur. Da. Da.
Doamne, bine.
Îmi place să fiu aproape de oraș,
și nu chiar în oraș.
E nebunie.
Da, sunt complet de acord cu tine.
Bun, deci jobul constă mai ales în organizare, curățenie,
gătit ușor, dacă ești dispusă.
Absolut. Îmi place să gătesc.
Minunat.
Și apoi m-ai ajuta cu fiica mea.
O cheamă Cecilia, Cece.
Are șapte ani și e uimitoare.
Abia aștept s-o cunosc.
Bine. Perfect.
Ai vrea un tur complet
ca să vezi în ce te bagi?
Sigur.
Și bucătăria.
Soțul meu, Andrew, a proiectat toată casa asta, de la A la Z.
E arhitect?
Nu, lucrează în tech.
Dar acordă o atenție incredibilă fiecărui detaliu.
Treptele astea sunt o nebunie, știu.
Andrew spune că într-o zi o să mă mor pe ele.
Sunt atât de neîndemânatică.
Ar trebui să-mi desenez pe podea conturul cu cretă și să termin odată.
Mai sunt niște scări
pe cealaltă parte a casei,
mai puțin gen Guggenheim.
Dacă preferi așa.
E practic bârlogul lui Andrew,
dar ești binevenită să-l folosești oricând vrei, desigur.
Ai face parte din familie,
ceea ce înseamnă și că va trebui cu siguranță
să asculți discursul lui la TED
despre cum Barry Lyndon este o capodoperă neînțeleasă.
Acesta este livingul de sus,
pe care, sincer, abia dacă îl folosim.
Ești sigură că ai nevoie de o menajeră?
De fapt, sunt... însărcinată.
Așa că nu o să mai am chiar atât de mult timp
să păstrez totul perfect.
Dar să nu-i spui lui Andrew, pentru că e foarte devreme
și vreau să fiu sigură, știi tu, înainte să-i spun.
Da. Felicitări.
Mulțumesc.
Aceasta e camera lui Cece.
Andrew i-a făcut chiar și o mică versiune în miniatură a casei noastre.
Nu-i drăguț?
Spălătoria este la subsol,
iar aceea ar fi baia ta
și tu ai sta sus.
O să ți se pară puțin cam mică,
dar oferă multă intimitate,
și ne-am gândit că ăsta e cel mai important lucru.
Cam multă lumină.
O poți aranja cum vrei tu.
Poți agăța postere și aduce plante în ghiveci.
Poți da muzica tare cât vrei,
pentru că noi nu te auzim de jos.
Ce părere ai?
- E perfect. - Bine, mă bucur.
Victorie!
Încă mai intervievez, dar sper să iau o decizie în curând.
Poftim.
Nu, nu e nevoie.
Nu, insist.
Ai consumat energie, timp și bani de benzină ca să ajungi aici. Te rog.
Apreciez.
Am un sentiment foarte bun în legătură cu asta, Millie. Chiar am.
Și eu.
Bine. Te voi contacta.
Nu o să mă sune.
Asta e ultima dată când voi mai păși vreodată în casa aceea.
O singură verificare
și va vedea că tot ce e în acel CV este o minciună totală.
Nici măcar nu port ochelari.
Doar... încerc să par credibilă.
Ce stupidă.
- Poftim. - Mulțumesc.
Pot să primesc un formular de angajare?
Da, sigur.
- Poftim. - Mulțumesc.
Știam că n-o să sune.
De ce am crezut măcar că aveam vreo șansă la jobul ăla?
Măcar am rămas cu 20 de dolari.
Nu știu ce o să fac.
Coboară geamul.
Nu poți dormi aici.
Îmi pare foarte rău. Eu...
Veneam cu mașina de la mama mea și mi s-a făcut foarte somn,
și pur și simplu am tras pe dreapta să trag un pui de somn. Îmi pare rău.
De fapt, e chiar ea. Vă deranjează dacă răspund?
Probabil e foarte panicată.
Să nu scrii mesaje la volan.
N-o să o fac. Promit.
- Alo? - Bună, pot vorbi cu Millie?
Eu sunt. Ea...
Sunt Nina Winchester.
Sun să-ți ofer postul.
Adică, dacă mai ești disponibilă.
Probabil ai primit o mulțime de oferte.
Nu. Adică, da, da. Mi-ar plăcea foarte mult.
Când ai vrea să încep?
Doamne. Cât mai repede posibil?
Ce-ar fi în după-amiaza asta?
Știi ce?
- Ar fi grozav. - Super.
În fine, trebuie să fug. Pa, Millie.
Da!
Bună!
Sunt Millie.
Lucrezi pentru familia Winchester?
Încerc să intru, dar nu știu codul.
Nina?
Nina, sunt Millie.
Nina?
Millie? Millie, Millie, Millie!
Bine ai venit. Bună.
Scuze, voiam să las poarta deschisă.
Vrei să te ajut să aduci lucrurile din mașină?
Nu, asta e tot.
- Grozav. - Da.
Da, restul lucrurilor le-am pus într-un depozit.
Perfect. O să le duc sus, în camera ta.
Ascultă, trebuie să scriu un discurs pentru PTA
care trebuie să fie fenomenal,
așa că o să fiu blocată în birou.
Dar produsele de curățenie sunt în dulapul acela de acolo, și...
Nu porți ochelarii.
Nu îi port tot timpul. Lentile.
Da, arăți mai bine fără ei.
Da. Bine.
O să fiu sus.
O să fie distractiv, Millie!
Fără încălțăminte pe mobilă.
Bună.
Tu trebuie să fii... Cece.
Sunt Millie.
Bună.
Bună! Ai cunoscut-o pe Millie.
Bună, iubito.
Millie o să locuiască cu noi,
și o să ne ajute cu gătitul și curățenia.
Și știi ce?
Poate chiar o să joace Candy Land cu tine
dacă o rogi foarte frumos.
O să locuiască cu noi?
Da. Andrew, ți-am spus asta.
Am spus că o să locuiască în camera de oaspeți din mansardă.
Nu arată locul ăsta incredibil? Uită-te la el.
- Mulțumesc. - Millie, bine ai venit.
Mulțumesc.
Ți-e foame? Sunt sigură că putem
transforma cina pentru trei într-o cină pentru patru.
Nu, probabil că o să urc
și o să mă instalez.
- Ești sigură? - Dacă nu te superi,
o să cobor mai târziu și o să fac puțină ordine.
Da, instalează-te. Da, ia-ți timpul necesar.
Suntem foarte fericiți că ești aici.
Să ne spui dacă te răzgândești.
Mulțumesc.
Ai comandat din nou de la restaurantul italian greșit.
Cioc, cioc.
Bună.
Din păcate, fereastra asta nu se deschide.
Dar e multă ventilație în camera asta,
așa că nu ar trebui să fie închis aici.
Ți-am adus ceva de mâncare.
Andrew comandă mereu prea mult.
Am pus niște apă
în mini-frigider, ai văzut?
Da, chiar nu vreau să fiu o povară,
dar dacă se poate încerca deschiderea ferestrei,
ar fi plăcut să intre puțin aer proaspăt.
Da, sunt de acord. E o idee foarte bună.
O să vorbesc cu meșterul despre asta.
Perfect. E tipul care e jos, în curte?
Nu, acela e Enzo. E grădinarul.
Nu-l băga în seamă.
Și apoi, dacă aș putea primi o cheie pentru zăvor.
Doamne, da. Zăvorul.
E atât de înfiorător.
Aici era fostul dulap de depozitare al lui Andrew pentru dosare, bine?
Dar, Doamne, fereastră închisă, zăvor.
Ce fel de monștri suntem?
O să rezolv asta.
Înainte să uit.
Asta e pentru tine. Un cadou.
Și, în plus, am văzut că telefonul tău era foarte antic,
și am vrut să-l ai pe acesta,
pentru că am încărcat cardul de credit pe el,
ca să-l poți folosi la supermarket și pentru benzină.
O să am mare grijă de el. Mulțumesc.
Sincer, sunt atât de fericită că... ești aici cu noi.
Mulțumesc.
Pot să te îmbrățișez?
Mulțumesc, Millie.
Mulțumesc. Bine.
Spune-mi dacă mai ai nevoie de ceva.
La naiba.
Nu, nu, nu.
Nina?
- Unde sunt? - Unde sunt ce?
Notițele mele pentru PTA, pentru ședința din seara asta!
Erau chiar aici, pe blat,
și acum nu mai sunt.
- Unde sunt? - N-am văzut nicio notiță.
Prostii!
Unde sunt?
- Nina, nu, nu. - Hei.
Hei! Ce se întâmplă?
Millie mi-a aruncat notițele pentru ședința din seara asta.
Unde sunt?
Nina, de ce nu mergem să verificăm în biroul tău?
Trebuie să mă ridic și să țin un discurs în fața tuturor și acum nu mai am nimic!
- Nina! - Ce?
Ai vreo copie...
...pe computer?
Le-am scris de mână!
La naiba!
Gândesc întotdeauna mai bine când scriu de mână.
Unde e pila mea?
Bine. Vino aici, vino aici.
E în regulă.
Hai să tragem adânc aer în piept, bine?
Respiră, respiră, respiră.
O să te ridic.
Iată planul. Eu o duc pe Cece la școală,
iar tu...
tu o să faci un duș fierbinte.
O să iei un mic dejun bun și lung,
iar apoi ai toată ziua să lucrezi la discurs,
și încă ajungi la salon pentru o retușare.
O să ai exact suficient timp să-ți faci rădăcinile.
Te iubesc atât de mult.
- Te iubesc. - Te iubesc.
Data viitoare trebuie să fii mai atentă.
Mi-ai stricat toată ziua.
Îmi pare rău.
Îmi pare foarte rău.
Nu, nu-ți face griji.
Nu știu ce se întâmplă cu ea în ultima vreme.
Ea...
a fost pe un adevărat montagne russe emoțional.
Probabil... Mercur retrograd.
Nu te-aș fi bănuit genul pasionat de astrologie.
Vinovată.
Lasă-mă să te ajut să faci curat.
- E un haos nenorocit aici. - Nu, nu, nu. Mă ocup eu.
Mă ocup eu. Du-te și pregătește-te.
Nu vreau să întârzii cu Cece.
Mulțumesc.
Mâine va fi mai bine.
Va fi mai bine, promit.
Bine.
Da.
Cece! Hai să pornim la drum!
Ce faci aici?
Lucrez aici.
Ce faci aici?
Tu...
Nu prea mă integrez foarte bine printre celelalte mame de la PTA.
Cred că nu mi-am dat seama cât de stresată am fost.
Probabil sunt doar toți hormonii noi care te fac să o iei razna.
N-aș spune nimic lui Andrew.
Ieși.
Trebuie să fac un duș.
Și tu o să te ocupi de cină mai târziu.
Da.
Miroase minunat.
E pui piccata.
Am luat asta pentru Cece.
Sunt grozave. O să le adore.
Cineva nu și-a primit gustarea azi,
și e o mică balerină foarte flămândă.
De ce nu începi tu cu ea, iar eu cobor imediat?
Bine.
Hei, Cece,
cum a fost la curs?
Ai vrea suc sau... sau apă?
Suc. Dar paharul ăsta e murdar.
Serios? Tocmai l-am scos din mașina de spălat vase.
Sucul e un privilegiu.
Nu ceva ce bei dintr-un pahar murdar.
Desigur că nu.
Arată minunat.
Așa-i, Cece? Mult mai bun decât nuggets cu dinozauri.
Hei, Millie,
de ce nu iei un tacâm și ni te alături?
Nu, eu... eu deja am mâncat.
Insistăm.
Nu-i așa, Cece?
Sper să vă placă.
Intră.
Hei.
- Hei. - Scuze că te deranjez.
Am ceva pentru tine.
Cece a insistat.
- E atât de drăguță. - Da.
Nu, nu, nu.
Categoric un nu!
Doamne.
Vreau să te simți în siguranță aici.
Chiar vreau.
Pentru ușa ta, cum ai cerut.
Mulțumesc.
Deci cum a fost aseară? Cu Andrew?
Bine.
Am făcut pui piccata.
E un vis, nu-i așa?
Se preface că-i place tot ce-i gătesc,
chiar dacă urăște.
E mult bacon, Millie.
Încerci să ne omori?
Unde pleci?
Liber sâmbăta.
Nu asta am stabilit?
Nu, eu... nu te pot lăsa azi.
Am ratat programarea la salon
din cauza faptului că mi-ai aruncat notițele.
Ții minte?
Am o ședință pe care nu o pot rata.
Ai o ședință?
Despre ce e ședința?
Dacă aș putea avea doar câteva ore libere,
apoi mă întorc.
Millie, absolut nu.
- Iubito? - Nu pot să te las... Ce?
Dragă, e în regulă. Poate să plece.
- Dar, Andy, e ziua ta liberă. - Știu, exact.
Și de-aia o să mergem în parc... să zburăm zmeul ăsta.
Și așteptăm toată săptămâna să-l zburăm, nu?
Facem gogoși, zmee,
și apoi mergem la balet.
Du-te. Ia-ți timpul tău.
- La revedere, mama. - Pa, iubito.
Distracție plăcută.
Mulțumesc.
Hei, ce mai faci?
Sunt bine.
Încă mai scrii în jurnal?
- Da. Vrei să-l citești? - Doamne, nu.
Am destule rahaturi de citit deja.
Deci ai plecat de la jobul de la Charlie?
Jobul ăsta de menaj mi-a picat pur și simplu în poală.
Și e cu locuit acolo, așa că economisesc o avere pe chirie.
Bine, asta e bine.
Am aici noua mea adresă și numărul de telefon.
Familia e chiar extraordinară.
Mă simt norocoasă.
Probabil că e mai greu să cunoști oameni noi, totuși,
când locuiești cu o familie.
Adică, așa ai crede, nu?
Dar deja am cunoscut o grămadă de bone foarte tari.
Sunt și bărbați printre ele?
Mă întrebi despre viața mea amoroasă, Pam?
Dacă știu cum funcționează Tinder,
sau dacă umblu excitată prin tot Great Neck-ul
pentru că n-am făcut sex de zece ani?
Nu. Spun doar că legăturile umane sunt importante.
Cu siguranță.
Dar ține-te bine de jobul ăsta, Millie.
Și de situația cu locuitul.
O să ai nevoie de amândouă, altfel te vei întoarce la Bedford
să execuți cei cinci ani rămași din sentință.
Și nu-mi place asta pentru tine.
Nici mie nu-mi place asta pentru mine.
- Bună, Nina, eu doar... - Am nevoie să o iei pe Cece
de la balet, la 1:45, și să nu întârzii.
Bine, unde este? Nina?
Ce?
Școala de balet?
Cursul de balet.
Copii mici.
La naiba.
Tendu dreapta.
Și reverență și deschide la stânga.
Piciorul în spate.
Excelent, și închidem în prima.
O oră minunată astăzi. Vă mulțumesc.
Haideți să ne luăm gențile și pantofii.
Foarte bine.
- Bună. Pe cine căutați? - Pe Cece.
Cecilia Winchester.
Ești noua fată a Ninei?
- Da. Bună, sunt Millie. - Bună.
Bună!
Cece! Hei, am venit să te iau.
Dorm la Emma în seara asta.
Am stabilit asta cu săptămâni în urmă. Are toate lucrurile la ea.
Nu, nu, nu.
Nina tocmai m-a sunat și mi-a spus s-o iau,
așa că probabil s-a răzgândit..
Bine, lasă-mă să verific.
Nina!
Bună, sunt Patrice.
Fata ta e aici. Insistă că trebuie să o ia pe Cece.
Știu.
Nu, nicio problemă.
E imposibil să găsești ajutor de încredere.
Vrei să confirm?
Distracție plăcută.
Am rezolvat.
Bine, aveți grijă. Pa.
Chiar sunt superbe.
Suntem atât de fericiți că le vom folosi,
mamă Winchester.
Modelul e vintage, desigur.
Millie.
Ți-am spus că Cece are petrecere în pijamale în seara asta.
Nu era nevoie să faci o scenă.
Așa permiți ajutorului să se îmbrace în casa ta?
Ea e mama lui Andrew, doamna Winchester.
Se mută într-un spațiu mai mic,
așa că ne-a adus porțelanul mamei ei.
- Da. - Nu-i așa că e minunat?
Nu-i așa?
- Da. - Știu.
Andrew adoră aceste farfurii.
Vreau să le... pui undeva în siguranță,
pentru că Nina probabil o să se împiedice singură
și le va sparge pe toate.
Vinovată, recunosc.
Andrew!
- Mamă. - Andrew, unde e cravata ta?
Știu, sunt prea lejer. Îmi pare rău.
- Părul tău e fabulos. - Mulțumesc, dragă.
Nicio rădăcină la vedere. Este...
- E ceea ce cred eu? - Da, este.
Abia aștept să mâncăm din farfuriile astea.
Moștenire de familie.
- Mă bucur că ești aici. - Și eu.
Fereastra asta nenorocită.
Farfuriile sunt în chiuvetă.
Da, știu. Le-am lăsat puțin la înmuiat.
Stau la înmuiat de trei zile.
Păi, acum, știi, e cam...
...acasă cu toată lumea plecată.
O să-ți pun o singură...
Nu o să te întreb ce vinzi.
O să merg mai departe la Patsy, bine?
Duelul familiilor.
Îmi pare foarte rău.
Nu am reușit să fac niște...
- Te las în pace. - Nu, nu. Te rog.
- Să nu te încurc. - Stai, te rog. Nu, stai.
Hai.
Te rog, rămâi.
Ador emisiunea asta.
Și eu.
Eu am văzut doar varianta cu Steve Harvey.
- Serios? Asta e clasică. - Da.
Ăsta e Richard Dawson.
Original.
- E un veteran. - Da?
Are niște perciuni spectaculoși.
Așa e.
Familia mea ar fi rupt la emisiunea asta.
Sunt niște vulturi înrăiți.
Mai ales mama mea.
Dar tu? Tu... ai tăi, adică...
părinții tăi sunt genul care iubesc jocurile?
Nu prea mai ținem legătura.
Îmi pare rău.
Trebuie să fie greu.
Nu chiar, nu.
Adică, chiar dacă am ține, probabil nu ar...
fi pasionați de asta.
Sunt cam opusul distracției.
Facem așa...
Poți fi în echipa noastră.
Am fi eu și tu...
și Nina și mama mea.
Părinții Ninei nu intră la selecție?
Au murit când ea era un copil.
- E groaznic. - Da.
De fapt, e o poveste nebună.
Au murit într-un incendiu.
Nimeni nu știe cum a început.
Nina a scăpat, părinții ei nu.
Mult timp, poliția chiar a crezut că ea...
Îți poți imagina...
să trăiești cu asta toată viața?
- Ar fi îngrozitor. - Ce ar fi îngrozitor?
Uite-o.
Hei.
Numește o pasăre din desene animate.
Ce cauți treaz?
Cum adică? Același lucru pot să-l spun și despre tine.
Mă uit la Duelul familiilor.
- La 2 dimineața? - Vrei să te bagi și tu?
Puțin Dawson? Vrei niște Dawson?
Nu, sunt bine. E...
Iubitule, e 2 dimineața.
Bine.
Mă duc la culcare.
Spune-mi cum se termină.
Bine.
Noapte bună.
- Urc imediat. - Bine.
Pasăre de desene animate, micuță Katie.
Mai sunt trei răspunsuri.
Daffy Duck.
Să vedem dacă ai nimerit.
E târziu. Ar trebui să dorm puțin.
Asta nu funcționează.
- Ce? - Asta nu funcționează.
Așa că vreau să-ți faci bagajele
și să pleci la prima oră dimineață,
înainte să se trezească Cece.
Ca să nu se supere.
Nu, Nina.
Eu... eu...
Nu credeam că o să fie cineva jos.
Mi-ai spus că pot folosi sala de proiecție.
O să am nevoie și de telefon înapoi.
Te rog, Nina.
O să fac orice
ca să repar situația. Promit.
Poți să-mi mai dai doar...
încă o șansă?
Bine.
O săptămână.
Bine?
Dar va trebui să te îmbraci corespunzător prin casă de acum înainte.
Da, desigur. Scuze.
Millie.
Stai dracului departe de soțul meu.
Bona mea tot vorbește tot timpul despre câinele ei mort,
și nu vreau să fiu o C-U-R-V-Ă,
dar de când am devenit eu consilier de doliu canin?
Între timp, Emma întârzie la școală.
Pierd ora de yoga.
Știi ce înseamnă yoga pentru mine.
- E totul. - E atât de neplăcut.
Mulțumesc.
O să căutăm o bonă în curând.
Doamne, Nina! Ești însărcinată.
- Nina. - Știam eu.
Nu. Nu încă.
Facem un plan.
Mergem la acest specialist în fertilitate incredibil,
din oraș.
- Grozav. - Andrew insistă
să nu facem economii,
bineînțeles. Deci, da.
- Asta e minunat. - Da.
Îți vom găsi cea mai fantastică bonă, promit.
- Absolut. - Mulțumesc.
Acesta este pediatrul lui Cece.
Revin imediat.
Umple ceștile cu ceai.
Doamne, îmi pare atât de rău.
Chiar am crezut că e însărcinată.
Știu, toate ne gândeam la asta.
Adică, ai văzut ce piele are?
Doamne, dar rădăcinile alea?
Doamne. Ai crede că ar avea mai multă grijă
de ea pentru Andrew.
- E al naibii de sexy. - Este.
Mai ales că au un contract prenupțial beton.
Bine. Știi,
ea nu avea niciun ban când s-au căsătorit.
O să ajungă să doarmă pe stradă
dacă nu se pune pe picioare.
Cece? Ar primi el custodia, având în vedere...
Bineînțeles. După ce a făcut.
Câte luni a stat în secția aia psihiatrică groaznică?
- Nouă. - Nouă.
Nouă luni.
Adică, Doamne,
nu știu cum o suportă.
Pentru că e un sfânt.
Un sfânt sexy.
Sfântul Andrew Sexy. Doamne.
Ce am ratat?
Doar vorbeam despre strângerea de fonduri de primăvară.
Te rog,
salvează-ne cu o idee de temă.
Nu mai pândi.
Femeile alea aveau dreptate într-o privință.
Andrew e cu siguranță un sfânt că stă alături de Nina.
Nu-mi vine să cred că a mințit că e însărcinată.
Tot ce mi-a spus e o minciună.
Nu hormonii o făceau nebună.
Chiar e nebună.
Săracul Andrew.
De îndată ce strâng destui bani,
plec de aici.
Azi n-a fost un dezastru total.
Mulțumesc.
O să vreau să ai grijă de Cece sâmbăta viitoare.
Andrew și cu mine avem o programare în oraș,
și știu că e ziua ta liberă,
dar am încredere că nu va fi o problemă.
- Ne vom distra. - Bine.
Haloperidol.
Psihoză acută, la naiba?
Hei, Lexi, sunt Millie. Ascultă.
Chiar am nevoie să fac niște bani în plus
ca să pot pleca de la jobul ăsta.
Crezi că ai putea să-ți întrebi vărul
dacă aș putea să primesc un job la depozit?
Fac orice. Fac curat,
aranjez cutii, spăl toalete.
Chiar trebuie să plec de aici.
Pleci?
Ce?
Nu, nu, nu.
O să-ți...
pregătesc prânzul.
Ce ai poftă?
Un sendviș cu parizer?
Bine.
Dar ai spus că trebuie să pleci de aici, la telefon chiar acum.
Nu.
Ai auzit greșit.
Un sendviș cu parizer imediat.
Deci cum a fost...
cum a fost școala săptămâna asta?
Ai învățat ceva amuzant sau interesant?
E școală. Nu e nici amuzantă, nici interesantă.
Dar băieți?
Îți place de cineva?
Nu. De ce m-ai întreba așa ceva?
Eu doar...
încercam să fac conversație.
Las-o baltă.
Oricum nu mi-e foame.
Bine.
Nu trebuie să-mi fii prietenă, știi.
Nu face parte din jobul tău.
Mi-ar plăcea să fiu.
De ce?
Pentru că îmi place de tine.
Ba nu, u-ți place.
"Vrei suc sau apă?"
"Suc, te rog."
"Nu vărsa."
"Sucul e un privilegiu."
"Nu. Ai fost la salon azi?"
"Da."
"Arăți foarte bine."
- "Mulțumesc." - Cece, vrei niște
nuggets de pui cu dinozauri și ketchup?
Ketchupul face mizerie.
Da, așa e.
Cece, de unde ai găsit trolul ăsta?
Ai fost în camera mea?
Cece, trolul ăsta e foarte special pentru mine.
Nu vreau să intri în camera mea, ai înțeles?
Trebuie să stai departe de pod.
La fel și tu.
Hei.
Hei, Cece,
poți să mergi să te joci în camera ta, te rog?
Ce s-a întâmplat?
Insuficiență ovariană prematură.
Încercăm de ani de zile.
Măcar acum știm.
- Îmi pare rău. - Eu doar...
Doamne, mi-am dorit mereu foarte mulți copii.
Un întreg teren de fotbal plin.
Nina și cu mine am fost copii unici, ca tine.
Măcar o aveți pe Cece.
Desigur, desigur.
Știu că sună egoist.
O iubesc pe Cece.
Mi-am dorit mereu un copil al meu cu Nina.
Nu mi-am dat seama...
Cece e... e clar fiica mea.
Doar că nu e fiica mea biologică.
Ești un tată minunat.
Uite, chiar nu știu cum o să treacă peste asta.
A fost atât de fragilă în ultima vreme.
Chiar nu cred că poate face față dezamăgirii.
- Te are pe tine. - Nu cred că sunt suficient.
Nu e corect! Am făcut tot ce am putut!
Nina, nu e vina ta.
Îți dorești să dispar.
Doamne! Stai! Nina, nu!
- Alo? - Nu, nu, nu!
Andrew, ești... ești bine?
Ce?
Doamne.
Andrew, ești bine?
Ce? Ai auzit târfele alea când spuneau că sunt nebună?
Că nu-mi merit soțul?
Că ar trebui să fiu la casa de nebuni?
Andrew!
Lasă asta.
- Înfășoară asta pe mână. - Mulțumesc.
Viu și nevătămat.
Am curățat mizeria de aseară.
Îmi pare rău că n-am fost sinceră în legătură cu copilul.
Cred că am... încercat să mă manifest.
Sau ceva de genul.
E în regulă, înțeleg.
Nu știu... cum o să dau ochii cu mama lui Andrew.
În fine,
mi-am dat seama că trebuie să nu mai țin lucruri
și să o iau de la capăt.
Așa că astea sunt aproape noi,
și vreau să le ai tu.
Eu...
Eu... nu pot.
Nu, serios,
astea vor ajunge la second-hand.
Ți-ar sta uimitor.
Millie, ia-le.
Mulțumesc.
Andrew a dus-o pe Cece la clătite,
așa că nu prea trebuie să-ți faci griji pentru micul dejun azi.
Dar am nevoie de o favoare.
Am nevoie să te interesezi de bilete la un musical numit Showdown.
Andrew moare să-l vadă,
și vreau să fac ceva ca să-mi răscumpăr greșeala.
Sigur.
Sâmbăta asta,
dacă poți rezolva,
și o noapte la un hotel de lux.
Dă banii pe un apartament.
Ceva romantic.
Iar Cece va fi la o prietenă.
O să aranjez să...
fie plecată
și poți avea weekendul doar pentru tine.
Sună grozav.
Să văd ce pot face.
Ești salvarea mea, Millie.
Nu știu ce m-aș face fără tine.
Ești cu familia Winchester, nu?
- Da. - Eu sunt cu familia Leighton.
Suzanne?
Exact.
Cece nu e chiar atât de bună, nu?
Nu-ți face griji. Nimeni nu o ia la mișto.
Nu după tot ce a îndurat.
Cum adică?
Serios?
Toată mizeria aia cu mama psihopată?
Știu că a stat o vreme într-o secție psihiatrică, dar...
Nina Winchester a încercat să-și înece copilul în cadă.
- Ce? - Da.
Despre asta vorbesc toate târfele de la Asociația de părinți.
Când Cece era bebeluș,
Nina a aruncat-o într-o cadă cu apă curgătoare,
apoi a încercat să se omoare
înghițind o grămadă de pastile.
Din fericire, soțul ei s-a speriat
când n-a mai putut da de ea,
apoi a sunat la poliție pentru un control de siguranță.
E, gen, super nașpa, nu?
Foarte bine, dansatorilor. Mulțumesc.
- Haideți să ne luăm lucrurile. - Bine.
- Mașina ta miroase a picioare. - Mulțumesc.
Bună.
Ce știi despre familia asta?
Scuze, nu vorbesc engleză.
Hai, las-o baltă.
Știu că n-ar trebui să fii aici.
De ce?
Lasă-l în pace.
N-ai ce să vorbești cu Enzo.
Ce e asta?
Sunt biletele de Broadway și rezervarea la hotel.
- Pentru sâmbătă? - Da.
Dar de ce te-aș pune să rezervi bilete...
pentru ziua în care o duc pe Cece la tabăra de arte din capitală?
- De ce aș face asta? - Nu știu, dar așa ai făcut.
Nu, n-am făcut asta.
Și presupun că astea nu mai pot fi rambursate, în momentul ăsta?
Nina, am făcut exact ce mi-ai cerut.
Bine. Se vor reține din salariul tău.
Și îmi pare foarte rău, dar a fost greșeala ta,
și va trebui să acoperi costul.
Nina, nu-mi permit asta.
Nu-mi pasă!
A fost greșeala ta. O vei plăti.
Nina, e mai mult decât am economisit.
Hei.
- Bună. - Bună.
Aproape că am golit florăria, altfel aș fi luat mai multe.
Ce s-a întâmplat?
Millie a rezervat bilete
pentru un weekend nerambursabil pentru noi
pe care nici măcar nu-l putem folosi.
Și va trebui să le plătească. Scuze.
Nu, nu trebuie. E în regulă.
Sunăm la compania cardului de credit și anulăm.
Nu cred că există așa ceva.
Ba da, există. Sigur că există.
Nu trebuie să plătești nimic.
Mulțumesc.
Îmi pare rău.
Dragă?
Toate lucrurile astea pentru o săptămână?
Nu vreau să-i fie dor de casă.
Bine. Scuze. La naiba. Bine.
Scuze.
Îmi pare foarte rău. De obicei mă îmbrac înainte să ies.
Nu, e chiar vina mea. De fapt, voiam doar...
Voiam să-ți mărturisesc ceva.
Voiam să te anunț că n-am putut obține rambursarea biletelor.
- La naiba. - Da.
Așa că ar trebui să le iei și să mergi la spectacol cu o prietenă
și să stai la hotel, să pui pe notă ce vrei.
Room service. Vreau să te bucuri.
Asta e... foarte drăguț din partea ta, dar...
Nu pot. N-am pe nimeni cu cine să merg.
Trebuie să fie cineva.
Mi-aș dori, dar nu este.
Bine, atunci... ce-ar fi să mergem noi doi?
Ne întoarcem în seara asta. Pot să...
fac oferta puțin mai atractivă,
adaug o felie de pizza, poate un cidru cald de mere?
Îi spun Ninei că am...
schimbat biletele și că o pot duce săptămâna viitoare.
Nu pot să te las să faci asta.
Hai, amândoi avem nevoie de o seară în oraș.
Știu că da. De ce nu?
Se spune c-ar fi un spectacol grozav.
Bine.
Perfect. Mergem.
O rochie superbă.
Mulțumesc c-ai venit.
- Mi-e foame. - Și mie mi-e foame.
- Aș mânca ceva. Da. - Da?
Pizza nu făcea parte din înțelegere?
- Ba da. - Da?
Da. Știi ce? Cred că am o idee mai bună.
La naiba, a fost incredibil.
- A fost, nu? - Da.
Da.
Locul ăsta e foarte sofisticat.
E fermecător, în stilul vechi din New York.
Da.
Eu... eu nu...
nu prea știu ce ar trebui să comand.
Ce-ar fi să luăm câte puțin din toate?
- Din toate? - Din toate.
- Nu putem face asta. - Ba putem.
Îți plac martini-urile?
Cred. Nu știu.
- Cred că vom afla. - Da.
Pentru noi aventuri.
Noroc.
Adică, ești amuzantă, ești...
ești grijulie, ești grozavă cu copiii.
Pur și simplu nu înțeleg de ce cureți casele altora.
Ar trebui să fii acolo, trăindu-ți cea mai bună viață.
Și te-ai gândit vreodată la ce
vrei să faci cu timpul tău pe pământul ăsta?
- Nu știu. Nu, nu prea. - De ce nu?
Dar tu?
Tu trăiești...
cea mai bună viață a ta făcând...
nici măcar nu știu ce faci.
Conduc o companie de procesare de date
pe care mi-a lăsat-o tatăl meu.
Practic, sunt plătit cu o grămadă de bani
ca să fac chestii foarte plictisitoare.
- Am înțeles. - Tot ce mi-am dorit cu adevărat
a fost să fiu soț și tată, sincer.
E foarte drăguț.
Dar tu? Îți dorești copii?
Da.
La un moment dat.
Cu persoana potrivită, desigur.
Adică, eu... eu...
simt că am câștigat la loterie cu Nina, și ar trebui să simt
- că trăiesc cea mai bună viață. - Dar nu o faci?
Îmi iubesc soția.
Chiar o iubesc.
Doar că simt că e furioasă tot timpul,
și nu știu de ce.
Simt că fiecare conversație se termină într-o tiradă.
Dacă te face să te simți mai bine, la fel și eu.
Adică, înainte era atât de diferită. Era...
Era iubitoare,
era bună și era generoasă.
Era afectuoasă.
Adică, tot ce vreau este s-o fac fericită
și sincer nu știu cum.
Andrew, nu e vina ta.
N-ar fi trebuit să spun asta. Îmi pare rău.
Nu, e în regulă. Adică, văd cum se poartă cu tine,
și urăsc asta.
Chiar urăsc asta.
Simt că te dezamăgesc.
Nu o faci.
Sunt destul de sigur că acolo e o ring de dans.
- Vrei să dansăm? - Ne băgăm?
Da.
Hai să dansăm.
Nu cred că te simți destul de trează să ne conduci acasă?
Nu prea, nu.
Cred că avem o problemă.
Și sunteți gata.
Nu sunt alăturate, dar sunt pe același etaj.
Mulțumim.
La naiba, mi s-a descărcat telefonul.
- Poftim. - Mulțumesc.
- Cu plăcere. Ședere plăcută. - Mulțumim.
Ne vedem dimineață.
Noapte bună.
Nu-ți distruge viața.
Să scoți pubela verde diseară.
Millie! Unde ești?
La naiba.
Dacă nu răspunzi în zece minute... Gata cu șansele! Ești concediată!
Nu.
Ce s-a întâmplat?
Nu vorbește serios. O să vorbesc cu ea.
- Vorbește serios, Andrew. Vorbește. - Millie, vino aici.
Vrea să-mi distrugă viața,
și nu știu de ce.
Nu, nu vrea. O să vorbesc cu ea.
Andrew, știu că tu crezi că pot face mai mult,
dar am nevoie de slujba asta.
Nu pot să o pierd. Eu... nu vreau să mă întorc.
Să te întorci unde?
Nu-ți vei pierde slujba.
Totul va fi în regulă.
Îți promit.
Bine?
Nu plânge. E în regulă.
Totul va fi bine.
Dă-mi jos rochia.
Nina se întoarce mai devreme acasă.
Așa că trebuie să ajungem înaintea ei.
Ar trebui să plecăm.
- Bine. - Bine?
O să sune foarte siropos,
dar nu credeam că cineva poate arăta atât de frumos dimineața.
Nina nu trebuie să afle niciodată.
Și asta nu trebuie să se mai întâmple niciodată.
Mi-aș dori din tot sufletul ca lucrurile să fi fost diferite.
Mi-aș fi dorit să te fi întâlnit mai devreme.
Și eu.
Ești bine?
Da.
Nina?
Nina!
Mă duc să mă schimb.
Mă apuc să pregătesc prânzul, în caz că se întoarce.
La naiba.
E cineva?
E cineva acasă?
Bună.
Bine ai venit acasă.
- Mulțumesc. - Prânzul e aproape gata.
Doamne.
- Bună. - Bună, dragă.
- Bună. Ce faci? - Reparam scurgerea
din baia de oaspeți de la etaj. Era puțin înfundată.
Știam că o să încerci să faci asta.
Am spus că vine instalatorul marți.
Da, știu. Doar că azi mă simțeam mai bărbat.
- Bine. - Da.
Cum a fost drumul? Cum e Cece?
E bine.
Ascultă.
Îmi pare foarte rău pentru ce a fost aseară.
A fost un drum foarte lung.
Eram foarte obosită.
Se pare că nu dorm bine în hoteluri.
Și nu ar trebui să fiu lăsată singură cu telefonul meu.
Deci, lecție învățată. E o zi nouă.
- Te rog să-mi accepți scuzele. - Da, e în regulă.
- Îmi pare rău. Îmi pare tare rău. - E în regulă.
Hai să-ți dăm ceva de mâncare.
- Da. - Da.
Bună.
- Asta arată fantastic. - Da.
Millie.
Cum a fost seara ta liberă?
Cea mai bună prietenă a mea, Lexi, m-a dus la Peter Luger.
Avea un voucher cadou. A fost foarte drăguț.
Am mâncat multe garnituri.
Dar eu nu prea mănânc carne.
Asta arată incredibil. Deci, mulțumesc.
Nu știu de ce, dar quiche-urile mele nu ies niciodată bine.
Voiam să te întreb.
Ai învățat să gătești cât timp ai fost la închisoare?
Știi, ea a fost la închisoare 10 ani înainte să vină să lucreze cu noi.
Nu-i așa?
Cred că e curajos,
să o iei de la capăt într-un oraș nou.
Mă bucur că am putut face parte din drumul tău.
Avem nevoie de reaprovizionare cu toate preferatele lui Cece
înainte să ajungă acasă.
Nu prea ai ținut pasul cu asta.
Și ai putea... Scuze.
Ai putea să folosești mașina mea
pentru drumuri de acum înainte,
până reușești să strângi bani pentru ceva mai frumos?
Mi-e teamă că a ta devine un subiect de conversație nedorit. Poftim.
- Știi la ce mă refer? - Da.
Ești bine?
Da.
M-am înșelat complet.
Nina nu a fost niciodată una dintre femeile
care merg pe instinct.
Știa.
Tot timpul,
știa că aveam nevoie de slujba asta și că nu puteam pleca,
indiferent cât de mizerabilă îmi făcea viața.
Ce fel de scorpie face așa ceva?
Mulțumesc, o zi bună.
Bună, Millie.
- Bună. - E cel mai nou telefon?
Ce părere ai despre camera lui? E...
destul de grozavă, nu?
N-aș ști. Îl folosesc doar pentru muncă.
Ei bine, totuși, ești foarte încrezătoare.
Ce vrei să spui?
Draga mea, majoritatea bonelor nu acceptă telefonul,
pentru că nu vor ca fiecare mesaj,
fiecare apel, fiecare loc unde merg să fie urmărite.
Dar, tu nu ai nimic de ascuns, așa că...
e foarte bine pentru tine.
Și atunci mi-am dat seama
că Nina știa totul.
- Millie Calloway. - Da?
Mâinile pe mașină, vă rog.
Ce? De ce?
Am spus: "Mâinile pe mașină."
Ce-am făcut?
Mașina asta a fost raportată ca fiind furată.
Ce? Nu.
Nu, e mașina șefei mele.
Îmi pare rău.
Îmi pare rău că nu ți-am spus adevărul despre închisoare.
Eram în liceu și a fost o greșeală. Și...
Nu trebuie să explici nimic.
Trecutul e trecut.
Andrew, ea știe.
Știu.
Nina!
Nina, coboară aici.
Ce naiba a fost faza asta?
Știu c-ai dus-o în oraș.
Știu că ați folosit camera de hotel.
Și...
știu că te-ai culcat cu ea.
Îți imaginezi din nou lucruri.
- Da, sigur. - Da.
Îmi imaginez
că ofițerul tău de probațiune o să fie foarte interesat
să afle că nu mai ai un loc de muncă
sau... un loc unde să locuiești
și că mi-ai furat hainele din dulap în valoare de mii de dolari.
Mi-ai spus că pot să le iau. Ai spus că nu le mai vrei.
Și înapoi la închisoare vei ajunge...
Destul!
Nina, nu știu... cine ești.
Și, sincer, cruzimea ta,
face să mi se facă greață.
Îmi pare rău, Nina, dar aș vrea să...
aș vrea să pleci.
- Ce? - Nu pot sta aici
și să te privesc cum distrugi viața acestei fete.
Nu voi permite asta.
Te rog, părăsește casa mea.
Casa noastră.
Este casa mea.
Este casa noastră.
Casa mea... A mea!
Nu poți face asta.
Acum!
Te rog să pleci acum.
Vrei ajutor la împachetat lucrurile?
Ce?
Vrei ajutor la împachetat lucrurile?
Du-te dracu'.
Cum stăm?
Trebuie să știi că nu e vina ta.
Se pregătea de mult timp.
- Bine? - Dar Cece?
Nu-ți face griji. Vorbesc cu avocații mei mâine.
O aduc înapoi aici,
mă asigur că e în siguranță.
O să încep să caut un nou loc de muncă.
Ce tot spui acolo?
Eliberarea mea condiționată are reguli stricte.
Nu m-am mai simțit așa față de cineva de foarte mult timp,
poate chiar niciodată.
Și chiar... vreau să te ajut.
Vreau să te ajut în orice fel pot.
Vreau să rămâi aici cu mine.
Și eu vreau asta.
Asta da igienă orală de nota zece.
"Frumusețea este putere.
Un zâmbet...
este sabia ei."
E citatul preferat al mamei mele.
E obsedată
de zâmbetul ăsta.
- E cam siropos. - Da.
Ce vrei?
Millie, ești bine?
La naiba.
- Ce s-a întâmplat? - Încercam să aduc micul dejun în pat,
și apoi l-am văzut pe tipul ăla dubios, îngrijitorul,
uitându-se fix la mine prin fereastră.
M-am săturat de idiotul ăla.
Hei, tu!
Vino aici.
Ia-ți lucrurile și pleacă de-aici. Bine?
Nu mai avem nevoie de tine.
Ești concediat.
Concediat!
Ai înțeles?
Să-l ia naiba, nu?
N-am înțeles niciodată de ce Nina îl voia mereu pe aici.
Nu l-am suportat niciodată.
Îmi pare rău. E porțelanul bun al mamei tale.
E în regulă. Vino aici.
Nu vreau să-ți mai faci griji pentru curățenie sau gătit
sau pentru orice altceva.
M-ai putea convinge ușor.
Să nu arunci niciuna dintre ele.
Bine?
Da.
Cunosc un tip cu farfurii.
Se pricepe foarte bine să le pună la loc.
Îmi pare rău.
E în regulă.
O să înveți.
Bine ai venit acasă.
- Bună. - Bună.
Farfurile sunt încă murdare.
N-am vrut să mă tai spălându-le.
Da.
- Și nici eu nu vreau asta. - Nu, nu.
Cina miroase foarte bine.
- Așa-i? - Da.
Ce-ar fi să amânăm puțin cina?
- Sigur. Da. - Da?
Ce părere ai despre șampanie?
Aici? Serios?
Da. O să fim acrobatici.
Bule. Bule.
Bun.
Gata?
Noroc.
Ce părere ai?
- Îți place? - E foarte acidulat.
Andrew?
Andrew, sunt blocată.
Andrew, poți deschide ușa?
Andrew, mă auzi? Poți să-mi dai drumul?
O voi face.
Doar că nu încă.
Ce... ce vrei să spui?
Despre ce vorbești, Andrew? Dă-mi drumul.
Andrew, hai. E un joc?
Aș vrea să fie.
Ce?
Despre ce vorbești? Andrew, deschide ușa.
Andrew! Deschide ușa, Andrew!
Andrew, dă-mi drumul de aici!
Dă-mi drumul de aici!
Doamne. Hai să plecăm dracului de-aici.
Du-te dracu', Andrew!
Du-te dracu'.
Dragă Cece,
dacă citești asta,
ori sunt moartă,
ori tocmai ai împlinit 18 ani.
În orice caz, trebuia să știi
că mama ta a fost o idioată nenorocită.
Punct.
Ce te aștepți de la o fată ai cărei părinți au murit când avea opt ani
și care și-a petrecut restul copilăriei prin centre de plasament mizerabile?
Nu am,
așa cum îi place lui Andrew să insinueze,
nicio legătură cu incendiul care i-a ucis.
Mi-am iubit părinții mai mult decât orice pe lume,
și, pentru mult timp,
mi-am dorit să fi murit și eu odată cu ei.
Dar n-am murit.
Așa că a trebuit să trăiesc.
Probleme de abandon,
probleme de încredere,
probleme de stimă de sine.
Am bifat tot tacâmul.
Nu știu dacă a fost un miracol sau doar noroc prostesc
că am supraviețuit copilăriei,
dar într-un final am obținut o bursă
și am ajuns la Drept.
Și aproape am luat-o de la capăt.
Aproape.
Dar a fost acel profesor însurat
care m-a lăsat însărcinată.
Nu a vrut să aibă nimic de-a face cu noi.
Uneori mă gândesc la diploma de Drept la care am renunțat,
dacă ar fi schimbat ceva la final.
Nina, vino aici cu tabelele Grady.
Vin imediat.
Există vreo metodă să pun mâna pe banii ei?
Ei bine, te întrebi:
"Se va termina vreodată arbitrajul ăsta?"
- Iat-o. - Salut.
Isuse Cristoase, Nina!
Du-te și aranjează-te.
Doamne.
Scuze.
Ce naiba?
Nu?
E incredibil la ce ești dispus să renunți
pentru ușurarea dulce a asigurării medicale
și a îngrijirii copilului.
Și exact în acel moment...
a intrat el în viața mea.
- Bună. - Îmi pare foarte rău pentru Lynch.
Tipul poate fi un adevărat nesuferit.
De-asta e avocatul meu.
- Da. - Ești bine?
Nu… scuze. Da, sunt bine.
Doar că mă simt foarte prost pentru ce s-a întâmplat
și mi-ar plăcea să te scot la prânz.
Nu trebuie să faci asta.
Vreau.
La vremea aceea,
credeam că era atât de al naibii de fermecător,
modest, chipeș,
un zâmbet de un milion de dolari.
Mă gândeam că poate am putea ieși cândva.
Mama mea adoră copiii. Ar putea face babysitting.
Sau, desigur, fiica ta ar putea veni cu noi.
Mi-ar plăcea mult.
- Da? - Da.
I-au luat șase zile să ajungă cu mine în pat
și șase săptămâni să-mi ceară mâna.
Doamne.
Glumești?
Andrew!
Sincer, aș fi spus da la jumătatea acelui prim prânz nenorocit.
Cum era să rezist unui cavaler în armură strălucitoare?
Casa ar fi trebuit să-mi dea de gândit.
Un regat de basm construit
pentru o logodnică misterioasă numită Kathy,
care l-a părăsit.
Ar fi trebuit să întreb ce s-a întâmplat cu ea,
dar n-am făcut-o.
"Pierderea ei", m-am gândit.
Ce miroase atât de bine! Ce este?
Cred că ce miroși
e checul cu cafea, vanilie și cardamom pe care l-am făcut,
și tu vei fi cobaiul meu.
Mi-ar plăcea.
Urăsc să-ți spun asta, dragă,
dar rădăcinile părului tău arată nasol.
Vești bune, tocmai mi-am făcut programare la salon la Mark,
și le va pune la punct azi.
Îl ador pe Mark pentru asta.
- Andy, bună. Îmi pare rău c-am întârziat. - E în regulă.
Am trecut pe la restaurantul thailandez care-ți place ție.
Vrei să-ți fac un cocktail?
- Iat-o. Bună. - Bună.
A fost cineva prostuță și a uitat să-și facă rădăcinile?
Am rămas în parc cu Cece
înainte s-o las la Lena. Îmi pare rău.
O să reprogramez,
merg să pun lucrurile pe masă.
Înainte să faci asta...
crezi că m-ai putea ajuta cu ceva?
Ce?
Am o ședință de ultim moment cu consiliul
și sunt niște notițe pe care nu reușesc să le găsesc.
Cred că sunt sus, în camera de depozitare.
- Acum? - Da.
- Mă ajuți puțin?
- Știi că da. - Mulțumesc.
Mă duc să aprind lumina.
Urc imediat.
Bine.
- Iubire, nu e niciun dosar aici. - Știu.
Iubire.
Andy.
Andy?
Sunt aici.
Andy, e încuiat.
Sunt foarte dezamăgit, Nina.
Despre ce dracu' vorbești?
Părul tău este un privilegiu și trebuie îngrijit.
Părul meu?
Îți dai seama cât de jenant este
să-ți plimbi soția prin oraș cu rădăcinile la vedere?
O să-mi fac o altă programare, ți-am spus.
Vreau să fii mai bună.
Pentru amândoi. Chiar vreau asta.
Andy, o să-mi vopsesc nenorocitele de rădăcini, bine?
Așa că poți să-mi dai drumul din cameră acum, te rog.
O voi face.
Doar nu încă.
Vreau să înțelegi că există consecințe pentru faptele tale.
Despre ce dracu' vorbești?
Am un plic pe care îl voi strecura pe sub ușă.
Acum, te rog, ascultă foarte atent.
Vreau să...
îți smulgi 100 de fire de păr
din scalpul tău, cu rădăcinile intacte.
- Cu ce? - Nina,
am nevoie să văd acei foliculi.
Bine, iubire, m-ai prins.
A fost bună asta.
M-ai prins.
Te rog, dă-mi drumul.
După ce faci asta,
te rog să le pui la loc în plic
și să-l strecori pe sub ușă,
apoi putem discuta despre libertatea ta.
Andy!
Nu e deloc amuzant!
Andy!
Nu mai fac asta.
Te rog, dă-mi drumul din camera asta nenorocită!
Îmi pare atât de rău.
Andy.
Și te iubesc enorm.
Iubire?
Dragule?
Andy?
Andy!
Cece! Andy! Vă rog!
La naiba!
Cine era acest bărbat cu care m-am căsătorit?
Ce făcusem
ca să merit asta?
Fără mâncare.
Trei sticluțe mici de apă.
Singura toaletă era o găleată în dulap.
M-am gândit la vremurile când eram doar eu și tu, Cece.
N-aveam nicio idee cât de bine ne era.
Chiar dacă eram mereu în pragul dezastrului financiar.
Ce altă alegere aveam
decât să-l ascult pe nenorocitul ăsta
dacă voiam vreodată să te mai văd?
Andrew, am făcut tot ce mi-ai cerut.
Poți să-mi dai drumul, te rog?
Unul dintre fire nu avea folicul,
așa că trebuie s-o iei de la început.
Ce?
Andrew, Andrew, te rog.
Te rog să fii mai atentă de data asta.
Andrew! Te rog!
Te rog! Andrew, te rog!
Andrew!
La naiba!
Asta a fost pentru binele tău.
Dacă m-ai lăsa,
te-aș putea ajuta să devii o persoană mai bună.
Cece.
Cece!
Puiule, bună... vino aici. Vino aici.
Cece!
Nu!
Cece!
Dacă aș fi fost polițist, poate aș fi crezut același lucru,
că m-am drogat și am încercat să-mi înec copilul,
că am înghițit o sticlă de pastile
și am încercat să mă omor și eu.
Nimeni n-ar fi crezut că soțul meu era un monstru crud și sadic.
Cum ar putea un bărbat atât de chipeș, un bărbat de succes
atât de iubit, să fie altceva decât un sfânt?
Nu e nimic în pod în afară de cutii și hârtii, Nina.
Când ai halucinații, ele pot părea foarte reale,
chiar și atunci când nu sunt.
În timp ce mă îndopau cu antipsihotice, antidepresive,
tot la tine mă gândeam.
După nouă luni,
am realizat că singura cale de a ajunge din nou la tine
era să recunosc...
ce făcusem. Așa că am căzut în genunchi,
am mărturisit totul și am implorat pentru libertatea mea.
O să fim foarte fericiți, Nina.
Atâta timp cât respecți regulile.
Dar până atunci,
înțelesesem că nu voi fi niciodată liberă.
Indiferent cât de mult încercam să demonstrez
că eram cea mai fericită, cea mai perfectă soție...
...din întreaga lume,
Andrew îi convinsese
pe toți acei șerpi admirativi, fără creier,
că eram nebună, periculoasă, incapabilă să-mi cresc propria fiică.
Iar el a fost încoronat Soțul Anului,
pentru că a rămas alături de soția lui dezechilibrată.
Desigur, își dorea propriul copil.
Dar nu exista nicio șansă
să-l las să-mi planteze
sămânța lui malefică în mine.
M-am furișat până în oraș, mi-am pus un sterilet,
la același doctor pe care, în cele din urmă, l-am șantajat
să-l mintă pe Andrew și să-i spună că nu mai aveam ovule.
Orice era un pretext să mă închidă.
Lăsarea luminilor aprinse,
când ai vărsat sucul la masa de mic dejun.
Și de fiecare dată când ripostam,
se asigura să-mi amintească că el deținea toate cărțile.
Enzo era singura mea legătură cu lumea de afară,
singurul care mă credea.
A încercat să ne ajute să evadăm.
Ne-a făcut pașapoarte false,
dar Andrew le-a găsit în sertarul meu
și m-am întors iar la instituție.
Fiecare bun era pe numele lui.
N-aveam bani, nici credit, nici familie, nici prieteni.
Eram clientă fidelă a psihiatriei
cu zero șanse la custodie.
Dacă aș fi încercat să fug,
Andrew m-ar fi vânat și ne-ar fi adus înapoi,
iar toată lumea l-ar fi numit erou.
Eram captivă.
Nu exista nicio șansă în iad
să mă lase vreodată să părăsesc căsnicia în viață.
Și dacă muream,
ce s-ar fi ales de tine?
Ce făcusem
aducând acest bărbat
în viața ta?
Și atunci mi-a venit ideea.
Andrew avea totuși o slăbiciune,
nevoia lui de a fi adorat.
Așa că am început să fac un plan.
- Ai dispărut din nou. - Știu.
Și acum m-am întors.
Andrew a găsit pașapoartele.
Uite, știu un tip care ar putea ajuta.
Cred că asta n-ar face decât să-mi înrăutățească situația.
Te pot ajuta.
Trebuie să stai departe de asta, Enzo.
Ascultă-mă cu atenție.
Bine? Mi-am pierdut sora din cauza unui bărbat ca Andrew,
și nu voi lăsa să se întâmple din nou.
Așa că acum pleci, îți faci bagajul,
o iei pe Cece și pleci chiar acum.
Eu am grijă de Andrew.
Nu,
Andrew o să mă părăsească.
Cum?
Millie era exact genul lui Andrew.
Drăguță, inteligentă, blondă,
complet singură pe lume, genul de persoană pe care ar fi vrut s-o salveze.
Alungată de părinți, concediată de la ultimul job,
fără bani, fără prieteni, trăind în mașină,
iar bijuteria coroanei,
aflată în libertate condiționată
după ce ispășise zece ani dintr-o condamnare de cincisprezece.
Și nu pentru droguri sau condus în stare de ebrietate
sau vreo prostie de adolescent.
Era în închisoare pentru crimă.
Planul meu era să angajez o fată drăguță care să mă înlocuiască.
Dar după ce am cunoscut-o pe Millie,
mi-a venit un plan mai bun.
Enzo m-a implorat să găsesc o altă cale,
s-o țin pe Millie departe de toate astea, dar...
știam că era singura modalitate prin care puteam fi cu adevărat liberă de Andrew.
L-am făcut să promită că nu va interveni.
Ori era ea, ori eram eu și Cece.
A acceptat cu reticență,
dar a spus că va rămâne să o supravegheze.
O parte din mine speră că nu vei citi niciodată asta.
Dar dacă o faci,
mă bucur că acum știi întreaga poveste.
Trebuia doar să știi că nu am fost o persoană rea.
Angajarea lui Millie a fost singura cale prin care te-am putut ține în siguranță
și ne-am putut elibera pe amândouă,
dacă aveam destul noroc
să ajungem până la capăt, la libertate.
Și mi-am zis că, dacă cineva putea să se ocupe de situația asta,
aceea era ea.
Millie.
Millie, te rog, oprește-te.
Te rog?
Deschide ușa.
- Nu pot face asta. - De ce nu? Hai.
O voi face.
Dar nu încă.
Andrew, ce dracu' vrei?
E de neînlocuit, Millie.
Ce?
Bunica mea, a adus porțelanul ăsta
tocmai din Londra.
Iar mama mea,
servea de sărbători în el
fără nici măcar o singură ciobitură.
Iar apoi îl scapi.
Ca un copil neglijent,
îl scapi.
Și pe deasupra,
nici măcar nu-l cureți.
A fost un accident, Andrew.
Moștenirile de familie sunt un privilegiu, Millie.
Iar acum una dintre ale mele este în 21 de bucăți,
și nici măcar nu le-ai curățat.
Lasă-mă să ies,
ești un psihopat nenorocit!
Te voi lăsa să ieși, dar mai întâi trebuie să ispășești.
Așa că ce vei face...
...este să iei bucata asta de aici, din mâna mea,
și să-ți crestezi 21 de linii pe stomac,
una pentru fiecare bucată pe care ai spart-o.
După ce ai terminat,
putem discuta libertatea ta.
Dacă...
nu o faci corect,
va trebui pur și simplu să o faci din nou.
Așa că îți sugerez s-o faci bine din prima.
În visele tale nenorocite.
Și vreau ca tăieturile să fie lungi și adânci.
Și te rog să strecori bucata pe sub ușă când ai terminat.
Voi urmări.
Andrew?
Andrew!
Acum e destul de clar
că Nina știa totul despre mine
din momentul în care am pășit pe ușa ei.
E amuzant.
Băiatul pentru care am ajuns la închisoare semăna mult cu Andrew.
Stupid de bogat,
arătos,
adorat de toată lumea.
Un sfânt.
Ajutor.
Nu am vrut să-l omor...
...dar nu regret că am făcut-o.
Millie, ce ai făcut?
Doamne, ce ai făcut?
Încercam să fac un lucru bun,
dar colegul meu de cameră a negat totul.
Nu știu de ce.
Toată lumea i-a crezut pe copiii bogați,
nu pe cazul caritabil cu bursă.
Nici măcar părinții mei.
Singura opțiune a fost să accept un acord.
Omor din culpă,
cincisprezece ani.
Am fost eliberată condiționat după zece ani.
Nu a fost o tranziție ușoară înapoi în lumea reală.
Cred că nu mă descurc prea bine cu libidinoșii.
Ține-ți mâinile departe de noi, Charlie, nenorocitule.
Nina căuta o cale de scăpare.
Eu eram aceea.
Norocul ei, presupun.
Acum eu sunt fluturele din cutie.
Toți anii aceia am rezistat,
am supraviețuit,
am luptat.
Dar, în cele din urmă,
există o singură ieșire pentru fete ca mine.
Să te predai și să speri la ce e mai bun.
Andrew, am făcut-o!
Andrew, poți să mă lași afară acum!
Mai aveam două zile.
Știu,
dar trebuie să plecăm.
Unde?
Vom găsi un loc nou unde să trăim.
Doar noi două.
Suntem libere.
Ce?
Ce se întâmplă cu Millie?
Millie... o să rămână cu tati.
Cred c-ar trebui să o luăm cu noi.
Millie se poate descurca singură.
Bună dimineața, somnoroaso.
Cum te simți?
Sunt bine.
Chiar îmi doresc o viață cu tine.
Chiar îmi doresc.
Trebuie doar să înveți
că există consecințe
pentru faptele tale.
Gândește-te.
Vei avea tot ce ți-ai dorit vreodată.
O educație, stabilitate financiară,
o casă frumoasă,
o familie.
Nu asta îți dorești?
Chiar îmi doresc aceste lucruri.
Și eu.
Doar că nu cu tine, nemernicule.
Doamne! La naiba!
Millie, vino aici!
Nu, Millie. Nu!
Millie! La naiba! Millie!
Hai!
Deschide naibii ușa! Acum!
O să chem poliția
și o să putrezești în închisoare.
Deschide naibii ușa!
La naiba!
Lasă-mă afară!
Am nevoie de un sandviș nenorocit.
Deschide ușa!
Lasă-mă dracu' să ies!
La naiba!
Mama: Ai înaintat actele de divorț, băiatul meu frumos?
Millie?
Millie.
Millie, ești acolo?
Sunt aici.
Îmi pare atât de rău, Millie.
Am dat-o rău de tot în bară.
Am făcut un lucru îngrozitor.
Am un temperament foarte prost uneori.
Dar vreau să fiu mai bun.
Știu că pot fi mai bun.
Vreau să mă ajuți să fiu mai bun.
Am nevoie de cineva care să mă ajute.
Poți să deschizi ușa asta, te rog?
Mi-e foarte sete. Te rog, poți să deschizi ușa
ca să pot bea puțină apă?
O voi face.
O vei face?
Da.
Doar că nu încă.
Vreau să faci ceva pentru mine mai întâi.
Ce vrei să fac?
Vreau să-ți smulgi dintele din față.
Ce?
Cred că ți-ar prinde bine să fii fără zâmbetul acela
care le face pe toate târfele din cartier să cadă sub vraja ta toxică nenorocită,
să fii fără zâmbetul acela
pe care mama ta îl iubește atât de mult.
Millie, nu fac asta.
Credeam că ai spus că vrei ajutorul meu,
iar eu sunt aici și ți-l ofer,
dar dacă nu îl vrei, o să plec.
Ești complet dusă cu capul.
Nu-mi scot niciun dinte.
Știi, Andrew, am fost închisă într-o cameră
și ideea de consecințe...
mi-a stat tot timpul în minte.
Millie, lasă-mă dracu' afară!
Bine.
Ce-ar fi să îndulcim afacerea?
Știi tu, ceainicul.
Ce faci?
Vesela moștenită a mamei Winchester este
foarte, foarte al naibii de frumoasă.
Millie, oprește-te!
Millie, oprește-te.
Ceștile astea sunt ca niște cești de păpuși, Andrew!
Millie, oprește-te imediat!
- Ca o ceașcă de păpușă. - Oprește-te, chiar acum!
Millie! Oprește-te!
Cece ar fi adorat să bea suc din ele.
Millie, te rog, oprește-te.
- Oprește-te! Oprește-te, Millie! - Ce... o sosieră?
Ador sosul.
N-aveam idee că fac așa ceva.
Te rog, Millie, Millie, Millie, oprește-te chiar acum!
Te rog, oprește-te! Oprește-te! Millie, te rog!
Farfurioare mici, care se sparg.
Oprește-te dracu' chiar acum, Millie!
Millie, ce vrei? Îți dau orice.
Vrei bani? Îți dau bani!
Sper că tipul tău cu farfurii e al naibii de bun.
Ce dracu' vrei?
Bine, deci acum negociem. E un semn foarte bun.
Dar ceea ce vreau să faci tu, Andrew,
este să-ți scoți dintele nenorocit.
O să te omor.
Nu dacă te omor eu prima.
Du-te dracu'.
Deci Nina nu ți-a spus de ce am fost la închisoare, nu?
Am fost închisă pentru crimă.
Ce faci? Millie?
Millie, ce faci? Millie!
Millie.
Millie?
Bine, bine, bine, Millie, Millie, oprește-te.
Oprește-te, oprește-te! Oprește-te! Oprește-te!
Bine, bine. Bine. O fac. O fac.
Bine, stai, vreau să văd.
Bine.
Hai, depune puțin mai mult efort.
Am făcut-o.
Millie, lasă-mă afară.
Bine, împinge-l pe sub ușă.
Uite.
Te rog, lasă-mă afară.
O să revin dimineață.
Ce?
Ce? Nu, Millie, întoarce-te!
Nu, Millie. Millie, lasă-mă afară!
Lasă-mă să ies!
Dacă vrea să-mi intre în piele...
...cu doctorul meu
sau dacă bucătarul îmi condimentează omleta cu arsenic?
Care sunt șansele, domnilor,
să apuc să-l văd pe domnul Barry spânzurat?
...în cronica lui James, plonjând la spa...
...ar fi trebuit să le vedeți fețele francezilor când 23 a făcut ravagii...
...și erau ghiulele.
Millie.
Hei, sunt Nina.
Ești bine? O să te scot de aici.
Nina, ce dracu' faci?
Mi-a fost atât de dor de tine!
Știai că o să-mi facă asta, nu-i așa?
La naiba!
Millie!
Vino aici, Millie.
Ce o să faci, Millie?
Millie! Nenorocito!
Millie!
Millie! Hai, iubito. Hai, Millie.
Ce dracu'!
Millie!
Millie?
Hai, Millie.
Hai, iubito.
Millie?
Ieși dracu' de acolo, Millie!
Hai, iubito. Am nevoie de tine, Millie. Millie!
Millie, ieși dracu' afară!
Las-o în pace!
Millie! Mi-e dor de tine al naibii de tare.
Millie a plecat.
Cred că tu...
cred că te-ai întors degeaba.
Așa se pare.
Da. Îmi pare rău.
Uită-te la noi.
Am dat-o în bară
... rău de tot.
Da.
Știu să recunosc când greșesc, știi asta.
Pur și simplu băgăm asta sub preș și...
... începem de la zero.
Ne prefacem că nu s-a întâmplat. Te rog?
Îmi pare rău.
Încă te iubesc.
Adică, încă ești acea...
secretară drăguță și neajutorată pe care am văzut-o
stând acolo, în biroul acela,
cu sânii care curgeau.
Erai atât de drăguță.
Și eu doar am încercat să te ajut. Am încercat doar să te ajut să aduci
copilul acela pe lume,
care nu avea niciun viitor.
- Doamne. - Vezi?
Tu nu poți... Ce... Ce o să faci...
Ce o să faci acolo afară?
Nu poți, Nina, nu poți găsi asta.
Poate pot.
La vârsta asta?
Nu cred, iubito.
Un singur telefon și Millie se întoarce în închisoare, putrezind acolo.
O săptămână singură și o să mă implori...
... să te primesc înapoi.
Așa că doar... rămâi.
Te rog.
Doar rămâi.
Dragul meu...
tot ce ai este o minciună.
Tăticul tău ți-a dat cariera de-a gata.
Copilul tău nici măcar nu e cu adevărat al tău.
Ai o soție care te urăște.
Și toți anii ăștia
te-am privit cum dansezi
ca un clovn nenorocit
doar ca să obții o firimitură de afecțiune
de la maică-ta nenorocită.
Și știi ce? Aproape că mi-e milă de tine.
Dar mai bine mor...
decât să mai petrec o zi cu tine, monstru nenorocit.
Cu cea mai mare plăcere.
Plăcerea e de partea mea.
Ce faci?
A căzut...
încercând să schimbe un bec.
Știi cum era.
Totul trebuia să fie perfect.
Fugi.
Nu te mai întoarce.
Nu tu l-ai omorât, eu am făcut-o.
N-o să creadă nimeni că a căzut schimbând un bec, Nina.
Atunci o să aflăm.
Du-te.
Nu meritai nimic din toate astea.
Nici tu.
Faptele au consecințe, Andrew.
Enzo, s-a terminat.
O să am nevoie de ajutorul tău la curățenie.
Trebuie să fie un șoc teribil.
Ați spus că v-ați întors acasă abia în seara asta,
după ce v-ați vizitat fiica la tabără.
Și menajera a avut liber săptămâna asta.
Așa este. Da.
Aveți vreo idee de ce soțul dumneavoastră ar fi decis
să schimbe un bec în mijlocul nopții?
Eu...
cred că,
știți, îi plăcea ca lucrurile...
... să fie într-un anumit fel,
totul să fie perfect.
Avea o tăietură destul de adâncă la gât.
Nu prea vezi asta la o simplă cădere.
De fapt, îl cunoșteam puțin pe soțul dumneavoastră.
Era logodit cu sora mea, Kathleen.
Kathy.
Acum opt ani, a apărut la ușa mea în mijlocul nopții
și nu a mai fost niciodată la fel.
Îmi pare rău să aud asta.
Trebuie să fi fost o cădere foarte violentă.
Impact dur.
Pielea se rupe.
Oasele se rup.
Dinții se rup.
Mi se pare că acesta este
doar unul dintre acele accidente domestice bizare.
Uneori lucruri rele li se întâmplă oamenilor buni.
Ne-am adunat astăzi pentru a deplânge moartea tragică
a lui Andrew Winchester.
Fiu devotat,
soț și tată dedicat,
lider de afaceri respectat,
și un adevărat pilon al comunității.
Moartea sa prematură ne-a lăsat pe toți în stare de șoc,
că un om atât de vital și grijuliu
a putut fi luat atât de brusc dintre noi.
Ne este greu, în astfel de momente, să înțelegem planul lui Dumnezeu,
și este firesc să ne punem întrebări despre puterea Lui în clipele de durere.
Dar nu trebuie să ne pierdem niciodată credința
- în iubirea lui Dumnezeu. - Bună. Mulțumesc că ați venit.
Mulțumesc.
- Bună. - Nina.
Îmi pare atât de rău.
Ești sigură că mai vinzi casa?
Ce o să faceți tocmai în California?
Cred că ne vom descurca.
Îmi pare atât de rău pentru fiul tău.
Ce accident groaznic.
Avea un zâmbet frumos,
- nu-i așa? - Cel mai frumos.
Știi, mi-au spus că îi lipsea un dinte
când l-au găsit.
- Doamne. - Doamne.
Da. Știai asta?
Știai?
Că lipsea un dinte?
Dacă nu ai grijă de dinții tăi,
pierzi privilegiul de a-i avea,
pentru că dinții...
... sunt un privilegiu.
- Condoleanțe. - Ai grijă.
Așa o lași să se îmbrace la înmormântarea tatălui ei?
Scuză-mă.
Ți-am spus să fugi.
Nu pot fugi.
Sunt în libertate condiționată. Ții minte?
Fă-ți o viață.
Spune-mi despre tine, Millie.
Cu siguranță nu plănuiam să fiu menajeră.
Pur și simplu a fost să fie,
și mi-am dat seama că îmi place foarte mult.
Pentru familiile potrivite, desigur.
Nina Winchester te-a recomandat foarte călduros.
Ea...
Ea mi te-a sugerat, de fapt.
A fost o plăcere să lucrez pentru doamna Winchester.
Eu...
trebuie să te avertizez.
Soțul meu este un...
om greu de mulțumit.
Credeți că mă puteți ajuta?
Când ați dori să încep?
Traducerea: lumini1gvb