Acest serial e o ficțiune. Orice asemănare e pur întâmplătoare.
Mă numesc Ryan Gifford.
În 1981, aveam 18 ani, eram în ultimul an la un liceu din Sherman Oaks, California.
În zilele de școală, îmi setam alarma la 05:45.
deși mai aveam o oră la dispoziție.
Îmi plăcea să amân alarma.
Simțeam că trișez.
Până la 06:45, mă răsfățam deja de patru ori.
Deloc rău.
La duș, îmi săpuneam corpul de sus în jos.
Mai întâi umerii.
Apoi pieptul.
Abdomenul.
Fundul.
Coapsele.
Și, la urmă, gambele.
Preferam de sus în jos
ca să nu-mi atingă apa murdară pielea curată.
Mă bărbieream, aplicam aftershave și încheiam cu un strop de Kouros.
E pentru bărbați.
Îmi plăceau Buc Wheats, cerealele de la General Mills,
care au fost retrase de pe piață acum câteva luni.
Fulgi crocanți de grâu, acoperiți cu sirop real de arțar.
Deși, mai târziu, aveau să modifice rețeta
și să pună un strat de zahăr, cu rezultate dezastruoase, desigur.
Azi, 4 octombrie 1981,
mai aveam doar 92 de boluri rămase de mâncat în viața mea.
Acum, 91.
Conduceam un Pontiac Trans Am din 1978.
Cu cutie manuală.
Asta e pe placul fetelor.
De la casa mea de pe Mooncrest Avenue, în Encino,
îmi lua între 19 și 23 de minute să ajung la școală.
Băi, ai întârziat!
Dar nu mergeam la școală în acea dimineață.
Te caută Butch.
PLANETA PĂCATELOR
TÂRFE PERVERSE IV
Pe La Spate
N-aș spune că e vreo pasiune de-a mea să joc în filme porno,
dar, după ce tata a pierdut toți banii familiei pe Poarta Raiului…
PREȘEDINTE EROTICA PICTURES
…a trebuit să fac rost de bani pentru Yale.
Jan Butch Banxxx era printre cei mai mari producători de porno
din toată Valea San Fernando.
Îmi plăcea că era o femeie dură printre bărbați,
o adevărată pionieră în industrie.
Mi-ai observat videocasetofonul.
E o tehnologie nouă fantastică.
- Te uiți la filme? - Nu.
Nu, Troy, eu fac filme.
- Mă cheamă Ryan. - Stai.
ȘTIE CUM E CU SUPTUL
Pe afiș scrie altceva.
Faci filme pentru videocasetofon?
Imaginează-ți. Să te atingi și să te masturbezi până ejaculezi
în intimitatea și confortul casei tale.
Fără podele lipicioase sau cotiere incomode.
Fără să faci contact vizual din greșeală
cu vreun pervers pe care-l recunoști de la biserică.
În zece ani, casetele VHS o să bage în faliment cinematografele porno.
Cineva ar putea cumpăra o casetă VHS cu unul dintre filmele mele?
Da, pot și o vor face.
Credeam că filmele mele sunt lansate doar în străinătate.
Dacă mă recunoaște cineva? Mi-ai promis că n-o să se întâmple.
Ți-am promis doar verbal.
Mai trec zece ani până când aparatele alea o să fie sub o mie de dolari.
Până o să te ajungă din urmă povestea asta, vei fi uitat tot.
Nu mă liniștește.
Nu?
De asta voiai să vorbim?
Nu, vreau să te ocupi de o fată nouă.
Mă rog, o femeie.
Crezi că te descurci, armăsarule?
Poate s-o inițiezi?
În bondage sau ce?
Nu, vorbeam la figurat.
Cine e?
Dragule, o să fie cine vrei tu.
Îmi place să-i spun Cami Soul.
Cami Soul.
Mamă!
Putem vorbi despre chestia cu VCR-ul?
Ryan, ți-o prezint pe noua mea vedetă, dra Cami Soul.
Bună, Ryan!
Doamnă Schaffer?
Vă cunoașteți?
Fantastic!
E o scenă complexă.
Johnson Sculă-Mare, adică tu, vrea s-o fută pe mama sa vitregă, Cami Soul.
Cam ăsta ar fi scenariul.
- Ce intrigă! - Da.
Apropo, am văzut filmările de ieri. Scenele cu orgia au fost incredibile.
- Așa e scenariul. - A doua echipă a încheiat. Intră prima.
Lucy, Desi, haideți!
Totul bine, dragule?
- Cum e mama ta? - Bine.
Bine.
Fă-mi o favoare.
Nu-i spune știi tu cui ce fac.
- Soțului și fiicei mele. - Mi-am dat seama.
Sunetul e pornit!
Miroși bine.
Kouros?
Treceți la futai!
CIOBURILE
Te rog!
Îmi pare rău.
Futu-i! La dracu'! Futu-i!
Nu!
Te rog, lasă-mă să plec acasă!
Te rog!
Vreau la mămica mea.
Te rog, îți dau o înghețată pe băț. Futu-i! Căcăcios nenorocit!
Ajutor!
Te rog!
Nu! Te rog!
Te rog, dă-mi drumul!
Te rog!
Dă-mi drumul, te rog!
Ce-i aia?
Mănâncă!
Nu, ce e?
- Mănâncă! - Nu!
Ajutor!
Să vii acasă după școală, Thom.
Am planuri.
Ce planuri?
Ies în oraș.
Poți ieși în altă zi?
Trebuie să-ți spun ceva important.
Ce?
Vreau să cunoști pe cineva.
Știu că a fost dificil de când a plecat taică-tău.
N-a plecat. L-ai dat afară.
- I-am dat un ultimatum. - Mă rog.
A fost o tranziție dificilă și pentru mine.
- Și Ted e… - Ted?
Ted e o binecuvântare.
Mă face fericită. Vrea să aibă grijă de noi.
E podiatru.
Scârbos!
E totul în regulă?
Am niște probleme cu mama.
Îmi pare rău. Credeam că e mai bine.
Da, dar e ciudat. Mi-era greu s-o văd tristă când tata era cu noi.
Acum mi-e greu s-o văd fericită.
De parcă o deprima faptul că eram o familie.
M-ar da peste cap s-o văd pe Liz fericită.
Știu cum să ne înveselim. Haideți să bem ceva!
Dle Flanigan?
Fir-ar, e dl Flanigan.
Dră Schaffer, dle Wright, dră Reynolds.
Nu pricep. V-ați dat demisia de la școală?
Uneori, lucrez câteva ture aici, în weekenduri.
Ce să vă aduc?
Trei Tom Collins.
Voi vreți ceva?
Nu vă pot servi alcool. N-aveți 21 de ani.
Nu conform cărții de identitate.
Ce gin preferi?
Cel mai bun.
Și cartofi prăjiți.
Chiar a picat în plasă! Ți-am zis că-s grozave buletinele astea!
Bună, Bret!
Bună!
Ești bine?
Nu știu cine ar putea fi bine cu tot ce se întâmplă.
Cum adică? Ce se întâmplă?
Matt.
Ce-i cu el?
Încă n-a apărut.
Poliția n-a oferit alte informații.
Nasol.
Tot am coșmaruri cu Mreajă.
Sunt în casa veche din Trousdale.
Tot sună un telefon, dar nu-mi dau seama de unde,
așa că îl caut din cameră în cameră.
Cum arată?
Nici nu știu. Nu e întruchipat. E doar o senzație.
Cred că Mreajă sau amenințarea pe care o reprezintă
mi-a împărțit viața între „înainte” și „după”.
Acum, că e aici, am trecut în lumea morții și a adulților.
Îmi amintește de un concept japonez numit mono no aware.
Se referă la tristețea că totul are un sfârșit.
Într-o zi, o să mă simt copil pentru ultima oară,
dar o să-mi dau seama mult mai târziu.
Masa e pregătită.
Asta vreau să bem la petrecerea lui Robert.
- Nu s-a anulat? - Nu, de ce?
În primul rând, doi colegi au dispărut.
Cică părinții Rhondei au trimis-o la un centru
și dispariția e doar o acoperire.
Mă îndoiesc, dar să zicem. Și Matt?
Deja am plătit valetul, DJ-ul și cateringul.
Petrecerea lui Robert mi se pare de prost-gust.
O să fie de bun-gust, Bret.
Nu e vorba de estetică.
- Corect ar fi să anulăm petrecerea. - În niciun caz!
N-au anulat Oscarurile când a fost împușcat Martin Luther King Jr.
Votăm în secret?
- Votăm. - În secret.
- Bret, votăm. - În secret.
Votăm în secret, Bret.
„Nu anulăm.”
„Anulăm.”
„Nu anulăm.”
Și… „nu anulăm”.
Deci nu anulăm!
- Bine. - Matt și-ar fi dorit asta.
Probabil e prins prin Big Sur
și se bucură de noua lui viață ca dealer de droguri, da?
Nici nu-l cunoșteai.
Pe cine?
Pe Matt? Exact!
Îmi place când e fericit.
- Te simți mai bine, da? - Haide!
În timp ce umbra morții se abătea asupra văii,
mi-a venit să merg în Hollywood Hills.
Știam că petrecerea era vulgară,
dar știam că putea fi un anestezic puternic.
Mi-am spus că mă duc doar să consemnez decadența,
un pretext la care aveam să revin de multe ori ca scriitor.
Tatăl lui Susan era pediatrul vedetelor din West Side,
care le trata odraslele de anorexie și de acnee.
Dr. Reynolds nu primea pacienți noi și nu lucra cu asigurare.
Bună, Bret!
Nu mă așteptam să vii.
Da! Bine că ai venit! Poate începe petrecerea.
Nu aveam de gând, dar poate mă inspiră pentru roman.
Scenariu.
Scrii un scenariu? Ce ușurare! Cineva trebuie s-o facă și pe asta.
- Unde sunt ai tăi? - În Palm Springs.
Sunt plecați din oraș?
Nu-ți face griji, Al și Linda m-au pus bonă.
Al și Linda?
- Aspen! - Bună!
- Mă duc să-mi iau de băut. - După ușile alea.
Știu. Bat drumul până aici de la 12 ani.
Eu îmi dau drumul cu gândul la Farrah Fawcett de la 12 ani.
În ultimul an de liceu dădeam petreceri ca adulții bogați.
Cheltuiam banii părinților pe cea mai bună șampanie,
cea mai pură cocaină și cel mai bun alcool.
Scoteam bolurile din cristal Lalique și le umpleam de țigări.
Astea erau armele poleite cu care țineam copilăria la distanță.
Cu toții jucam rolul oamenilor care voiam să devenim.
Până a încetat să mai fie un joc.
Bună!
Gin martini cu lămâie, te rog.
Crezi că e o idee bună? N-ar trebui să bei.
Desigur.
Bea-l tu pe ăsta.
Mersi.
Vrei asta?
Susan, putem vorbi?
Ai nevoie de permisiune pentru iubitul tău?
Calmează-te, Thom.
Scuză-ne.
- Te dai la el. - Ce? La cine?
Mă crezi prost?
Susie Q!
Ce mândră sunt de fata asta! Uite ce frumoasă e!
Mai știi tabăra pentru slăbit? Thom, știi povestea?
Împlinisem zece ani.
Liz m-a trimis la o fermă pentru grași în Tahoe.
Îmi dădea 1.000 de dolari pentru fiecare kilogram dat jos.
Acolo am cunoscut-o pe Susan.
- Nu era grasă. - Mă mențineam.
O să ajungi prima femeie președinte. Știi asta, nu?
Mersi, Deb.
Ce naiba face Cha Cha pe aici?
- A venit cu unii de-a 11-a. - Panarama!
- Trebuie s-o dăm afară. - Ce?
E rivala mea.
- Nu Cornelia Guest? - Nu maică-ta?
- Nu te băga, Thom! - Nu pot s-o dau afară.
Pot eu.
Nu face scandal. E petrecerea lui Robert.
Nu, e petrecerea noastră în cinstea lui Robert.
Contează mai mult ce simte el?
- Nu. Te porți copilărește. - Ba nu.
Dacă venea cineva pe care îl urai,
îl dădeam afară cu mâna mea, știi foarte bine.
Măcar o dată mi-aș dori să faci și tu asta.
Ne vedem la Să dansăm, Cha Cha.
Fugi înapoi în Compton! Să nu ți se răcească bara.
Bună, iubitule! Mă bucur că ai venit.
Eu, nu.
Adică da, dar ca să observ, nu ca să petrec.
- Am ceva pentru tine. - N-am chef…
Nu, e un cadou.
Știu cât îți plac cărțile.
E prima ediție.
A ieșit luna trecută. Toate sunt prima ediție.
Scuze, am fost…
Mulțumesc.
Du-te la Susan. Vorbim mai târziu.
Debbie, îmi…
Ieși!
Pleacă!
Bună, Debbie!
- Bună! - Ce faci singură aici?
E totul în regulă acasă?
Da. E vorba de Bret.
Mă ignoră. Citește tot timpul.
- Ce? - Nu știu. Cărți.
- Ce aiurea! - Da.
I-am cumpărat una și nici n-a apreciat.
Se pare că nu te apreciază.
Am 18 ani și sunt de nota zece în LA.
N-ar trebui să-mi implor iubitul să mă atingă.
Dacă erai iubita mea, n-ar trebui să mă implori deloc.
Nu?
Tu m-ai implora pe mine.
Frate, asta zic.
- Doar tu faci așa. - Știu.
Stai să-mi intru în rol. Trebuie să fac magie.
Sunt cele mai frumoase fete pe care le-am văzut. Trebuie…
Cu câte te descurci odată?
Fii serios!
- Nu pot mai mult de două sau trei… - Cine…
O știți pe Susan?
A ei e casa. Fata care a dat petrecerea.
Parcă era petrecerea lui Robert.
Chiar e.
Noi studiem la Brentwood.
- Sunt Rohmer. - Bret.
Sunteți prieteni cu Robert?
Într-un fel.
- Cum adică? - Nu știu.
Am fost colegi de generală cu el în Chicago.
Ne-am întâlnit la Galleria săptămâna trecută și ne-a invitat.
Nu-l mai văzusem de ani buni. Mă așteptam să fie la închisoare.
Ce vrei să spui?
- Îl cunoști pe Robert. - Nu chiar.
De ce ar fi închis?
Nu, n-ar trebui.
A fost achitat.
A făcut o glumă proastă despre maică-sa după ce a căzut pe scări.
Unii au crezut că Robert…
a ucis-o.
Pe cine cauți?
Pe nimeni.
Ador cântecul ăsta.
Mai știi primul nostru dans?
- Normal. - Balul bobocilor, la Trader Vic's.
A fost și prima oară când ne-am ținut de mână.
Îmi place că ții minte tot.
Degetele mele păreau așa de mici pe lângă ale tale.
Mai știi poezia recitată de mine?
„Nimeni, nici măcar ploaia, n-are mâini așa de mici.”
E.E. Cummings.
Da, îmi amintesc.
Mai știi ce ne-am îmbătat?
„Berea după vin e un chin.”
Asta trebuia să reciți.
„Funkytown”. Funk, da!
- E o petrecere, nu un solo! - Da, Thom. E o petrecere…
Petrecerea lui.
Ce persoană bună ești!
Nu sunt.
- Trebuie să vorbim despre Robert. - Crezi că e bine?
Nu, Susan, nu e.
E mincinos patologic. A fost internat la nebuni.
Robert nu pare bine. Încerc să vă spun asta de săptămâni.
Bret, nu e vorba despre tine aici.
N-ar trebui să bea când ia pastile.
Pastile? Dumnezeule, Susan!
- Ce pizda mă-sii? - Are probleme.
E periculos.
Ryan.
Oprește-te. Nu pot.
Ce nu poți?
Să mă culc cu tine.
O ai prea mare.
E așa mare doar când e sculată.
- Da. - Știi?
Putem discuta?
Nu cred că ar ajuta.
Bine.
Bine. Nu trebuie să facem nimic.
Îmi place să stau cu tine.
Chiar te cred de treabă.
E cineva aici?
E cineva?
Ce i-ai spus?
- Când? - Acum cinci minute.
I-ai șoptit ceva,
apoi a dat o sticlă de vodcă pe gât și a luat-o razna.
Mereu a fost nebun.
Chiar a fost internat!
E un psihopat. I-a răpit pe Matt și pe Rhonda.
- Cred că și-a împins… - Bret, tu te auzi?
Tu ești psihopat!
Fă ceva!
Fac.
- Sunt martor, e ceva. - Dumnezeule!
Thom! L-a văzut cineva pe Thom?
Ce mama dracului, frate?
Ești prieten cu Cha Cha?
N-ai ce căuta aici.
Doamne, Ryan! Are un cuțit.
Ascultă, nu știai că suntem aici.
- Da. - Nu-i nimic.
Lasă-ne în pace.
- Dumnezeule! - Mulțumim.
Nu-i nimic.
Ryan!
- Unde ai fost? - Niciunde.
- Nu știu. - Ceva nu e în regulă cu Robert.
Ai zis că poate face ce vrea.
- Thom, ajută-mă, te rog. - Bine.
Frate, hai înăuntru!
- Opriți-vă! - Ce faceți?
Opriți-vă!
Ce dracu', frate? Lasă-mă!
- Ești bine? - Da, sunt bine!
De ce plângi?
Vrei bani?
Știu unde e seiful.
Ești actor? Tata e producător.
O să te bage într-un film.
Las-o pe ea să plece.
Las-o pe ea și rămân eu.
Nu se mișcă.
De ce nu se mișcă?
Thom, îl ajuți?
Nu-l mai ajut.
Ce faci?
- Ești bine? - Doar când ești aici.
- Thom! - Thom.
- Bret! - Calmează-te!
Debbie.
- Debbie! - Ajutor!
Debbie! E încuiat.
Are un cuțit!
Deschide ușa sau o dobor!
Oricine ai fi, deschide!
Deb! Ești bine?
Cine e aici?
Nu vorbește. Stă neclintit cu un cuțit.
Ce fel de cuțit?
Dumnezeule!
E timpul să pleci.
Nu crezi?
Thom, ai grijă!
- Asta vrei? - Da.
Asta vreau.
Atunci, asta vreau și eu.
Pa, Thom!
Slavă Domnului!
Dumnezeule, credeam c-o să murim!
Ești bine, gata.
Ești bine.
…vremea.
Mâine se anunță vreme frumoasă în centrul orașului…
Mă doare capul…
Nu pot fi mahmură sau deshidratată la Să dansăm.
Trebuia să anulăm petrecerea.
Da.
Aș înjunghia pe cineva pentru o băutură.
Glumesc. Sunt amuzantă.
Tot încerc să vă spun asta.
No mas vacuum, por favor.
Gracias.
Încă sunt derutat.
Ce făceați tu și Ryan în dormitorul lui Susan, dezbrăcați?
Ne futeam.
Nu. Ciudatul ne-a pus să ne dezbrăcăm.
De unde-l știai, oricum?
Nu-l știam.
Nu-l mai văzusem.
Dar te-a strigat pe nume.
Nu cred.
Ba da, Thom.
O fi auzit de la tine și Debbie.
Cum se simte?
E la Cedars.
A avut o reacție urâtă la alcoolul amestecat cu pastile.
Asta ți-a spus doctorul?
Și tata e doctor.
Suntem prietenii lui, Bret.
Eu sunt, cel puțin.
Ce i-ai spus?
Cui?
Lui Robert? Nimic.
I-ai șoptit ceva.
Pare că l-ai supărat.
Nu i-am spus nimic.
- Știu cine ești. - Nu mă știi.
Știu mai multe decât crezi.
Știu că ți-ai ucis mama.
Înțeleg.
Ție ce ți-a șoptit?
- Când? - După sărut.
- Resuscitare. - Sigur.
Doar mi-a mulțumit.
A fost prima oară când ne-am mințit și am știut amândoi.
În acel moment,
am înțeles că se întâmplase lucrul de care mă temeam.
Intrasem în lumea adulților și a morții,
iar ușa se închisese în urma mea.
Nu aveam să mă mai simt copil. Niciodată nu m-am simțit mai matur.
Și nici mai singur.
Ce frumos e cerul!
Debbie, nu vrei să privești cerul?
L-am văzut deja.
Ajutor!
După cartea scrisă de BRET EASTON ELLIS
Subtitrarea: Iulia Ștefan