Puikus turnyras buvo.
Gaila, kad baigėsi.
Namuose...
Žiauriai nyku.
Ei.
Galėtum vykt su manim.
Medžiotume, ir su sakalais...
Plaukiotume, pramogautume.
Išgaląsiu tavo geležtę, kad kitąsyk neapsikvailintum šitaip.
- Esi buvęs Tarte? - Milorde, vyras merdi.
- Ką? - Jo žaizdos apmirusios.
- Tai viršija mano gebėjimus. - Kad mane Kiti iškastruotų.
Niežinti šikna viršija tavo gebėjimus, bičiuli.
Nešdinkis, raganiau.
- Mink velniop. - Taip, milorde, tučtuojau.
Šūdžius. Viskas gerai, pasveiksi. Jis nieko vertas meisteris.
Klausyk.
Keliaujam su manim į Vėtrų Gūžtą
ir mylėsiu tave kaip brolį.
Pizė.
O jei ne...
Tada eik velniop, nekęsiu tavęs kaip brolio.
Puikus pasiūlymas, Lajoneli.
Bet aš tik nešu skausmą ir kančias tiems, kas mane supa.
Padarei karalystei paslaugą. Kada nors suprasi.
- Geras drakonas - nudvėsęs drakonas. - Sušikti dievai.
Beiloras kovojo už mane. Atidavė savo sumautą gyvybę.
Gal galėtum apie jį kiek pagarbiau?
Dėjau ant jo ir tavęs!
Aš koviausi už tave.
Hardingas, Bisberis, tas vaikis su obuoliu.
Mes kovėmės už tave.
Tavo princas kovėsi už tave, prieš tuos, kurie prisiekė jį saugot.
Jis niekuo nerizikavo!
O dievai nemėgsta apgavikų.
Tai kodėl jie suteikė man malonę?
Kokia čia malonė?
Greičiau patyčios.
Artėja karas.
Mudu galėtume būti jėga.
Pagalvosi?
Gerai.
Karavanas pajudės po kepsnio.
Beiloras iš Targarienų giminės.
Drakono Akmens princas.
Geležinio sosto įpėdinis.
Karaliaus Deirono Gerojo ranka.
Septynių karalysčių lordas.
Karalystės sergėtojas.
Tegu dievai jį priima.
Mano prince.
Tavo tėvas buvo...
Jis buvo didis žmogus.
Jis mirė su mano šarvais.
Daug sūnų mirė su savo tėvo šarvais.
O kiek tėvų mirė su sūnaus šarvais?
Negalėčiau pasakyt.
Jis dar buvo jaunas.
Jis turėjo viską, kad taptų geras karalius.
Geriausias nuo Eigono Drakono laikų.
Kodėl dievai pasiėmė jį, o tave paliko?
Aš pats apie tai galvoju.
Eik man iš akių, sere Dankanai.
Sere Dankanai!
Dankai!
Nuėjom iki tavo stovyklos, bet tavęs neradom.
Jau ėmėm nerimaut.
Buvai Beiloro laidotuvėse?
Net nesitiki, kad buvai.
Pamaniau, kad esu jam skolingas.
Visi...
Visi kaltina mane dėl jo mirties, taip?
Aš nekaltinu.
Gerai.
Stefonas atėmė palapinę.
Sakė, kad išdaviau šeimą palikęs jį.
Ar gali patikėt?
- Jis mažai ką paliko jam. - Užjaučiu, Reimunai.
Nereikia. Jis tik pyksta, kad pralaimėjo.
Pirmosios septyneto varžybos per 100 metų, o lordą Stefoną
nugalėjo mažasis pusbrolis.
Geriau būt neprinokusiam žaliam obuoliui negu sukirmijusiam raudonam.
Tau tinka.
Regis, sulaužiau pusbroliui šonkaulį.
Labas rytas.
Sere Dankanai, čia Rovana.
Iš Žaliojo Obuolio Fosovėjų giminės.
Mano žmona.
Malonu susipažinti, sere Dankanai.
A, taip.
Malonu ir man, ledi Rovana.
Ji atėjo pažiūrėt varžybų. Sakė, kad koviaus kaip jautis.
Ir lygiai taip pat grakščiai.
Neturėjau ginklanešio, kad pasirūpintų mano žaizdomis.
O ji pasiūlė padėt man nusegt šarvus ir...
Žodžiu, ji sako, kad užtaisiau jai vaiką,
tai pagalvojau, kad reikia tuoktis.
Jaučiu, kad gims berniukas.
Girdėjai, sere Dankanai? Berniukas.
Tai...
Sere Dankanai.
Princas Meikaras reikalauja pasikalbėti su tavim.
- Eime su mumis. - Jis niekur neis.
- Jau užtektinai prisikentėjo. - Viskas gerai.
Viskas bus gerai.
Sveikinu.
Išsiųsiu Eirioną į rytus.
Gal keleri metai Laisvuosiuose miestuose jam išeis į naudą.
Kai kurie vyrai sakys, kad tyčia nužudžiau brolį.
Dievai žino, kad tai melas,
bet tuos šnabždesius girdėsiu iki paskutinės gyvenimo dienos.
Užsimojai kuoka, milorde.
Bet dėl princo Beiloro mirties kaltas aš.
Ir tu girdėsi žmones šnabždantis.
Karalius jau senas.
Kai jis mirs,
kaskart, kai pralaimėsim mūšį arba neužderės javai,
kvailiai sakys: "Beiloras nebūtų leidęs, kad taip nutiktų.
Bet klajojantis riteris jį nužudė."
Jei nebūčiau kovojęs...
būtum nukirtęs man plaštaką ir pėdą.
Ryte sėdėjau po medžiu...
ir klausiau savęs: Ar negalėjau apsieiti be jos?
Ar galėtų mano pėda būti verta princo gyvybės?
O ką atsakė tavo medis?
Kasdien prieš miegą...
seras Arlanas sakydavo: "Kažin, ką mums atneš rytojus?"
Galbūt kada nors ateis diena, kai man šios pėdos prireiks?
Galbūt karalystei jos prireiks labiau nei princo gyvybės.
Kažin, ar taip bus, po velnių.
Karalystėje klajojančių riterių netrūksta.
Mano jauniausias sūnus, rodos, labai tave pamėgo, sere.
Laikas jam tapti ginklanešiu.
Bet jis sako, kad netarnaus jokiam riteriui, tik tau.
Tikriausiai jau pastebėjai, kad jis neklusnus vaikas.
Jis geras berniukas.
Tik jam reikia griežtos rankos.
Priimsi jį tarnauti?
Aš?
Tau yra vieta Samerhole.
Prisieksi man ištikimybę, o Eigonas tarnaus tavo ginklanešiu.
Kol jį mokytum, mano kovų meistras baigtų treniruoti tave.
Neabejoju, kad seras Arlanas perdavė tau viską, ką pats mokėjo.
Bet tau dar daug ko reikia išmokti.
Žinau, milorde.
Bet princų man jau gana.
Taip.
Klauseisi vogčiomis?
Ne.
Tau labai skauda?
Sere.
Aš negaliu, Egai.
Atleisk.
Gal tu nesi tas riteris, kokiu tave laikiau.
Girdėjai šitą pasakojimą?
Daug kartų.
Iš kur?
Iš tavęs.
- Sere, galiu paklaust... - Kai lordas sukviečia vasalus
ir siunčia mus, vaikinus, į karą,
yra toks paprotys prikalti grašį prie ąžuolo aikštėje,
ir, jeigu grįžti, nusiimti.
Tas medis toks gražus, senas.
Bet būdavo sunku surasti vietos prikalti naują grašį.
Kodėl nepakėlei manęs į riterius?
Manei, kad paliksiu tave?
Nebūčiau palikęs.
Ar dėl kažko kito?
Sere.
Dėl to ir vadina jį Grašmedžiu.
Tikras riteris...
visada baigia pasakojimą.
- Už Bisberį. - Už Hardingą.
- Mes juos prisiminsim. - Du puikūs riteriai.
Kiek jiem pavyko taip suburti bites į spiečių?
Gal naudoja kažkokią magiją?
Magiją?
Ką?
Įdėjo motinėlę į Bisberio karstą.
Sumauta bičių magija.
Mano mielas vargšas karys.
Nuo tų kovų smegenys pavirto į obuolių tyrelę.
Pasiduodi, drakonų kekše?
Ėsk šūdą, Sara!
Patarnautojau, pripilk.
Visai neturi gėdos čia rodytis?
Tie vyrai žuvo per tave.
Priimsi Egą tarnaut ginklanešiu?
Sakiau tavo tėvui...
kad jis nebe mano rūpestis.
Žinai...
mano brolis ne visada buvo toks mažas pabaisa.
Egas ne pabaisa.
- Jis tik berniukas. - Kalbu ne apie Egą.
Bet net neabejoju, kad ir iš jo tu padarysi vyrą.
Gal beprotybės sėkla įleidžia šaknis dar įsčiose, kaip sako meisteris.
Bet kažkada Eirionas buvo laimingas vaikas.
Jam patiko žvejoti.
Ko?
Milorde, seras Dankanas prašo jį priimti.
Norėjau pasakyt, kad nekaltinu, jog sugadinai mano vardadienį.
Jie pasielgė su tavim bjauriai, o tavo atsakymas buvo teisingas.
Ačiū.
Kalbėk greičiau, nes man ši vieta jau įgriso.
Jūsų brolis prieš mirtį sakė, kad karalystei reikia gerų vyrų.
Ir ką?
Priimsiu Egą tarnauti ginklanešiu.
Bet ne Samerhole.
Sakei, kad princų tau jau gana.
Egas ne princas.
Kol kas ne.
Manau, jam bus į naudą pabūt toli nuo pilių, tarnų ir...
Jo šeimos?
Tau leidus...
norėčiau pasiimti jį keliauti kartu su manimi.
Jis mokysis ginklanešio amato kaip tą dariau aš.
Nakvosime užeigose.
Arklidėse.
Kartais ir žemvaldžio riterio...
arba menkesnio lordo menėje.
O prireikus galbūt ir po medžiu.
Draudžiu jam gyventi kaip prasčiokui.
Eigono gyslomis teka drakono kraujas.
Jam nelemta miegoti grioviuose ir krimsti kietą sūdytą jautieną.
Deironas niekada nemiegojo griovyje.
O jautiena, kurią valgė Eirionas...
...buvo minkšta, nekepta ir kruvina.
Jis mano paskutinis sūnus.
Grakštuole.
Ką čia veiki, mažyte?
Seras Lajonelis kvietė tave į elnius?
Vėtrų Gūžtoj liūdna.
Pamaniau, sena draugė pralinksmins.
Nupirkai man žirgą?
Su Lajoneliu nevyksiu.
Tai ką darysi?
Ką reikėjo daryt nuo pat pradžių.
Jot iš visų jėgų priešinga kryptim.
O tu?
Nežinau.
Tėvas vis kalba, kad reikia plėst sidro verslą,
statyt naujas statinių dirbtuves.
Sidras?
Šiaip ar taip, turėjai atgauti Grakštuolę.
Ji ne mano.
Jau nebe.
Be to...
Sode jai būtų geriau.
Ką?
Aš negaliu.
Tu įsitikinęs?
Juk čia puiki kumelė.
Labas, Grakštuole.
Mėgsti obuolius?
Nežinau, Kaštoni, liaukis klausinėt.
Kur keliautų senis?
Sere Dankanai.
Lordas tėvas sako, kad turiu tau tarnauti.
"Tarnauti tau, sere."
Kaštonis tavo, rūpinkis juo.
O ant Griaustinio kad nesėstum, nebent pats tave pasodinsiu.
Kur keliausime, sere?
Nežinau.
Septyniose karalystėse galim traukti bet kur.
- Dar nesu buvęs... - Devyniose.
Ką?
Yra devynios karalystės, sere.
- Kas devynios? - Karalystės.
Gal tau su galva negerai?
Kuo tai susiję?
Karalystės yra septynios, berniuk.
Visi tą žino.
- Tada visi klysta. - Nori per ausį?
Karaliaus žemės, Vakarų žemės, Audrų žemės, Upių žemės,
Geležinės salos, Šiaurė, Vingis, Arino slėnis ir Dornas.
Ne, bet...
Niekada nebuvau anapus Raudonųjų kalnų.
Girdėjau, Dorne galima pamatyti puikių lėlių vaidinimų.
- Kur Eigonas? - Nemačiau jo, mano prince.
Paklausiu septonų.
Kur jis, po velnių?
Vertė: Ramunas Baksys