EL CAVALLER DELS SET REGNES
Un torneig fantàstic.
Llàstima que s'hagi acabat.
Estar-se a casa...
és avorrit de collons.
Ei.
Podríeu venir amb mi.
Sí, farem de falconers,
navegarem, farem gresca...
I també t'esmolaré l'acer,
que no hagis de fer un paper tan galdós, la pròxima vegada.
Heu estat mai a Tarth?
-Aquest home se'ns mor, senyor. -Què?
Té les ferides gangrenades.
-Queda fora del meu abast. -Que els Altres em tallin els collons.
Fora del...
Una coïssor al cul sí que queda fora del teu abast, vinga.
Fora, bruixot. Ves a cagar.
Sí senyor, de seguida.
Imbècil.
Tranquil, estàs bé. És un mestre terrible.
Ei.
Vine a Rompent de Tempestes
i t'estimaré com a un germà.
Collons.
I si no,
que et donin pel cul. T'odiaré com a un germà.
És una bona oferta, Lyonel,
però l'únic que faig és fer patir tothom que em té a prop.
Has beneficiat el regne, ja ho veuràs algun dia.
L'únic drac bo és el drac mort.
Cony de déus!
En Baelor va lluitar per mi. I va perdre la vida.
Voleu fer el favor de parlar-ne amb més respecte, sisplau?
I una merda, i una altra per tu.
Jo he lluitat per tu.
I en Hardyng, en Beesbury i el de la poma també, cony.
Hem lluitat per tu.
El teu príncep va lluitar per tu contra uns que van jurar protegir-lo.
I sense arriscar-se!
I els déus no tenen pietat amb els fraus.
I per què n'han tingut, amb mi?
Això no és pietat. Això...
és una burla.
Ve una guerra.
Junts ens podem fer forts.
T'ho plantejaràs?
Bé!
Quan l'hagin rostit ens en anem.
Baelor de la Casa Targaryen,
príncep de Rocadrac,
hereu natural del Tron de Ferro,
mà del rei Daeron el Bo,
senyor dels Set Regnes
i protector del Regne.
Que els déus el guardin.
Príncep.
El vostre pare va ser...
Va ser un gran home.
Va morir amb la meva armadura.
Molts fills han mort amb l'armadura del pare.
Però quants pares han mort amb la del fill?
No ho sabria dir.
Era jove, encara.
I hauria pogut ser un gran rei,
el més gran des d'Aegon el Drac.
Per què se l'han endut en lloc de vós, els déus?
Jo també m'ho pregunto.
Aneu-vos-en, Ser Duncan.
Ser Duncan!
Dunk!
Hem passat pel campament, però no hi éreu.
Ja patia.
Veniu del funeral d'en Baelor?
No sé per què hi heu anat.
He pensat que l'hi devia.
Tothom em culpa de la seva mort.
Oi, que sí?
Jo no.
Va.
La tenda la té l'Steffon.
Quan el vaig abandonar, vaig trair la família.
Us ho podeu creure?
Tinc ben poca cosa.
Ho sento, Raymun.
Ah, tranquil. Perdre l'ha fet emprenyar.
El primer judici de set en 100 anys
i a Lord Steffon el derrota el seu cosí petit.
A més:
val més ser una poma verda sana que una poma vermella amb cucs.
Fa per tu.
Diria que li vaig trencar les costelles.
Bon dia.
Ser Duncan. És la Rowan.
Dels Fossoway de la Poma Verda.
La meva dona.
Encantada coneixe-us, Ser Duncan.
Ah, sí.
Sí, igualment, Lady Rowan.
Va venir a veure el judici. Diu que hi vaig lluitar com un brau.
I amb molta elegància, també.
No tenia escuder que em curés les ferides,
i em va ajudar a treure'm l'armadura i...
I res, que diu que espera un fill meu.
I vaig pensar que ens havíem de casar.
Diria que és un noi.
Ho heu sentit, Ser Duncan? Un noi!
És...
Ser Duncan!
El príncep Maekar vol parlar amb vós.
-Ens heu d'acompanyar. -No us l'endureu enlloc.
-Ja ha patit prou. -Tranquil.
No passa res.
Enhorabona.
Enviaré l'Aerion cap a l'Est.
Uns quants anys a les Ciutats Lliures
li aniran bé, suposo.
Uns diran que jo volia matar el meu germà.
Els déus saben que no és veritat,
però en sentiré el rumor fins al dia que em mori.
Vós vau brandar la maça, senyor;
però el príncep va morir per culpa meva.
Tu també el sentiràs, el rumor.
El rei és vell.
Quan la dinyi,
sempre que es perdi una batalla o que es malmeti la collita,
tots els ximples diran: "Amb en Baelor no hauria passat,
però el cavaller errant el va matar."
Si no hagués lluitat,
m'hauríeu tallat una mà i un peu.
Avui,
assegut a sota l'arbre,
he pensat: "Hauria pogut sacrificar res?
Un peu no té el mateix valor que la vida de tot un príncep."
I quina resposta us ha donat, l'arbre?
Sempre, al capvespre,
Ser Arlan em deia:
"Qui sap què ens espera, demà."
I potser sí, que arribarà un dia que hauré de menester el peu,
però el regne traurà més profit del peu
que de la vida d'un príncep?
No, és evident que no.
El regne té tants cavallers errants com jardins amb flors.
Em sembla que el meu fill petit us ha agafat estima, ser.
Li tocaria ser escuder,
però diu que no servirà cap cavaller tret de vós.
És un noi entremaliat, com bé deveu saber.
És un bon jan.
Només li cal mà ferma i prou.
Us el quedeu, doncs?
Jo?
Hi ha lloc per a vós, al Palau d'Estiu.
M'haureu de prestar jurament i l'Aegon us podria servir d'escuder.
I mentre l'instruïu,
el meu mestre d'armes acabarà d'instruir-vos a vós.
Dieu que Ser Arlan va fer el que va poder per vós. No ho dubto,
però encara heu d'aprendre moltes coses.
Ja em perdonareu, milord, teniu raó.
Però ja en tinc prou, de prínceps.
Sí.
Espiaves?
No.
Fa gaire mal?
-Ser. -No puc, Egg.
Ho sento.
Potser no sou el cavaller que em creia que éreu.
L'havies sentit mai, aquesta història?
Moltes vegades.
De qui?
De vós.
Ser, us puc demanar...?
Quan un senyor crida els seus estendards
i envia els nois a la guerra,
el costum mana clavar un penic
a l'alzina de la plaça
i que els que tornin el desclavin.
Ah, era un arbre immens.
Així i tot,
costava molt trobar-hi algun espai buit
per clavar-hi un altre penic.
Per què no em vau ordenar cavaller?
Us pensàveu que us abandonaria?
Això mai.
O hi havia un altre motiu?
Ser.
I és per això, que en diuen l'Arbrepenic.
Un cavaller no deixa mai
una història a mitges.
Brindem per en Beesbury!
I per en Hardyng! En record de tots dos.
Salut!
Com poden formar els eixams, les abelles?
Amb màgia, potser?
Amb màgia?
Què?
Han posat la reina al taüt d'en Beesbury.
La màgia de les abelles, collons.
Pobre guerrer meu.
Tanta lluita t'ha deixat el cervell fet puré.
Ei, ei! Et rendeixes, meuca de dracs?
A cagar al camp!
Jove! La meva copa.
No teniu vergonya, venint aquí.
Aquells homes han mort per culpa vostra.
Us quedareu l'Egg d'escuder?
El vostre pare ja sap
que no és problema meu.
No ho sé,
el meu germà no va ser sempre un monstre.
L'Egg no és cap monstre.
És un nen.
No parlo de l'Egg, però...
d'ell, en farem un home, també.
I la llavor de la follia potser
se sembra al ventre matern,
però l'Aerion havia sigut un nen feliç.
Li agradava pescar.
Què passa?
Ser Duncan demana audiència, senyor.
Vull que sapigueu que no us culpo pas d'arruïnar-me l'onomàstica.
Va ser fastigós, el que us van fer, i teniu el dret de rèplica.
Gràcies.
Sigueu breu. Ja estava a punt d'anar-me'n.
El vostre germà em va dir que el regne
necessitava homes bons.
Sí, i què?
Em quedaré l'Egg d'escuder,
però no al Palau d'Estiu.
Que no estàveu tip de prínceps?
L'Egg no és cap príncep.
Encara.
I em penso que valdrà més que s'aparti
de castells, servents i...
La seva família?
Si ho consentiu,
me l'enduré amb mi pels camins.
Aprendrà l'art de ser escuder igual que vaig fer jo.
Dormirem en fondes,
estables,
de tant en tant a casa
d'algun cavaller amb terres o d'algun senyor menor.
I si cal, dormirem a sota els arbres.
No consentiré que visqui com un camperol.
L'Aegon duu la sang del drac.
I no pot dormir a la serena
ni menjar carn salada.
En Daeron no va dormir mai a la serena,
i l'Aerion no va menjar mai carn que no fos
un tall de vedella poc fet.
És el meu últim fill.
Peudolç!
Però on vas, bonica?
Diuen que Ser Lyonel us vol al seu costat.
Rompent de Tempestes és trist.
Una vella amiga potser te l'alegrarà.
M'has comprat un cavall?
No me n'aniré amb en Lyonel.
I què fareu, doncs?
El que hauria d'haver fet sempre.
Anar en la direcció contrària.
I tu què faràs?
No ho sé.
El pare sempre em deia d'ampliar el negoci de la sidra,
de muntar un altre obrador de barrils.
Sidra?
Bé,
recuperareu la vostra Peudolç, en tot cas.
No és meva.
Ara ja no.
Ben mirat,
em sembla que un pomerar li anirà molt millor.
Què?
Au, va.
N'esteu segur?
És un senyor animal.
Ei, hola, Peudolç.
T'agraden les pomes?
Això no ho sé, Castany. No m'ho preguntis més.
Cap a on aniria, el vell?
Ser Duncan!
El meu senyor pare diu que us he de servir.
"De servir, ser."
En Castany és teu. Tracta'l bé.
I no et vull veure a sobre d'en Tro si no és que t'hi he pujat jo.
Cap a on anem, ser?
No ho sé.
Suposo que podem anar on sigui dels Set Regnes,
-tot i que no he estat mai a... -Nou.
Què?
Que hi ha nou regnes, ser.
-De què? -Del reialme.
Que ets boig?
És important?
Al reialme, hi ha set regnes, noi.
Ho sap tothom, això.
-Doncs tothom s'equivoca. -Et clavo un clatellot?
Les Terres de la Corona, d'Occident, de les Tempestes
i dels Rius, les Illes de Ferro,
el Nord, el Domini, la Vall d'Arryn i Dorne.
No, però...
Jo no he passat mai de les Muntanyes Roges.
A Dorne hi fan bones funcions de titelles.
EL CAVALLER DELS NOU REGNES
-On és, l'Aegon? -No l'he vist, príncep.
Ja ho preguntaré als septons.
On collons s'ha ficat?
Traducció: Daniel Solé