Nekrītiet panikā.
Turieties ierindā.
Centieties ilgāk palikt seglos.
Šie vīri grib jūs nonāvēt.
-Viņi cīnīsies kā zvēri. -Mēs arī, milord.
Sasodītie zaļknābji!
Kas būs ar Karaļsardzi?
Nezaudējiet drosmi, Bīsberij. Es tikšu galā ar Karaļsardzi.
Zvērests viņiem liedz kaitēt princim.
Vai tas ir godājami, gaišība?
-Dievi mums to pateiks. -Vai jūs bijāt mātes mīlulis?
Žēl.
Neviens necīnās tik nikni kā tas, kuru māte atstājusi novārtā.
Esiet modri.
Nezaudējiet dzīvību.
-Sīr! -Pīķi, ieroču nesēj!
Lai tu būtu šeit, kad atgriezīšos.
Ja apzagsi mani, sadzīšu tevi rokā.
Ar suņiem.
Lai Septiņi ir liecinieki mūsu svinīgajam un asiņainajam ziedojumam.
Lai viņi ieskatās mūsu mirstīgajās sirdīs un ierauga patiesību.
Lai karavīrs dod uzvaru nevainīgajiem
un atklāj vainīgo maldus.
Lai nāve
spēcina dzīvību.
Augšā! Augšā!
Aiziet!
Augšā! Augšā!
Aiziet!
Velns!
Māt...
Māt... Māt...
Māt...
Man žēl.
Nevajag.
Ko, ellē, tu dari? Viņam ir zīmogs.
Viņš mirst.
Ja novedīsim šo lejā no kalna, varbūt saņemsim atlīdzību.
Aši!
Velns!
Vai tu zini kādus vārdus?
Ko tas nozīmē?
Kad šie draņķa augstmaņi izlaiž garu,
par viņiem jānoskaita vārdi.
Kāpēc?
Lai viņi nenonāk ellē kopā ar mums, pārējiem.
Es nezinu nevienus vārdus.
Nuja.
Paskaties viņam mutē.
Pazīstu raganu, kura uzpērk zobus.
Esmu tava karaliene.
Noslauki man pakaļu, vasali!
Ko?
Nebiji redzējis, kā nomirst cilvēks?
Biju.
Bet ne tā.
-Viņš sauca māti. -Jā. Un ko viņa līdzētu?
Noceltu draņķa zirgu no viņa kājām?
Velns! Nāc!
Nu tā. Nāc!
Nāc, nāc!
Nesaprotu, kāpēc mēs tā steidzamies prom.
Karš ir beidzies.
Melnais pūķis ir beigts.
Sesks teica - visiem būs maize bez maksas.
Vai tu esi dumjš?
Nekas nav beidzies.
Vai neatceries, kad Pudiņš nogalināja Sedrika brālīti?
-Tas bija nejauši. -Jā. Mēs domājām, ka viss būs galā.
Bet Sedriks pēc gada atgriezās
un nodedzināja vai pusi Blusu Gala, lai tikai nobeigtu Pudiņu.
Neviens neko neaizmirst.
Ja tu kādam kaitē, dabū pretī.
Ja gribi - paliec.
Bet Blusu Galā ir daudz aizvainotu cilvēku,
un tā ir pulvera muca.
Palīgā!
Nē!
Reifa!
Dank!
Kas ir maisā?
Žurkas.
Tad parādi.
Draņķa kuce!
Tā nevajadzēja. Tu zini, kāds ir Alesters.
Jā. Ļauns mūdzis, kurš gribēja mūs apzagt.
-Tāpēc es apzagu viņu. -Ne to es nedomāju.
Ak, nedomāji to? Es viņam izpalīdzēju.
Šis eils ir tik skāņš kā karalienes brūvējums.
Nāc!
To kapu mēs varēsim izlaupīt vēl veselu pūķa mūžu.
Ei!
Deimona dumpis ir apspiests.
Nes savu Melnuguns ādu citur.
Vai pietiks?
Pietiks.
Nezaudē tagad dūšu.
Draņķīgākais ir paveikts.
Zinu.
Mēs kuģosim pretī visādiem piedzīvojumiem.
-Vai tad tu negribi? -Gribu, bet...
Kas?
Ja nu brīvpilsētās nav labāk kā šeit?
Ja nu tur ir vēl sliktāk?
Tad dosimies citur.
Ja nu visur ir slikti?
Visās vietās. Ja nu nekā labāka nav?
Tas būtu skumji.
Ja nu māte atgriežas pēc manis?
Es neesmu muļķis. Zinu, ka viņa ir mirusi.
Bet, ja nu viņa mēģina aizbēgt no tās vietas?
Tāpat kā mēs. Ja aizbraukšu, kā viņa mani atradīs?
Reizēm tu esi tik stulbs.
Ja tava māte būtu dzīva, viņa nebrauktu tev pakaļ.
Tu to nezini.
Es zinu, ka ar gaidīšanu neko neesmu ieguvusi.
Gribi ģimeni?
Tad ej un iegūsti to!
Es gribu būt kopā ar tevi.
Tāpēc ka mīli mani?
Jā.
Nu...
un es mīlu tevi, vai ne?
Un es aizbraucu.
Tāpēc labāk brauc līdzi.
Šī pilsēta
mums ir par mazu, Dank.
Parādīsim tai pakaļu.
Labi, nāc, Dank!
Dank, kusties!
Divas biļetes līdz brīvpilsētām.
Ko? Mūsu sudrabs šeit neder?
Cena ir divkāršojusies.
Jūs neesat vienīgie, kuri vēlas tikt prom.
-Labi. Kusties! -Rokas nost!
Reifa!
Velns!
-Tu laikam esi laimīgs. -Ko?
Nu tev būs daudz laika gaidīt savu mirušo māti.
Piedod.
Mēs atradīsim iespēju.
Tev ir žiglas rokas, skuķi.
Man arī bija žiglas rokas.
Atdod manu eila maisu!
Es to pārdevu.
-Nē. -Nē. Mēs varam to atgūt.
Kas tad tas?
Rokas nost! Atdod!
Atdod!
-Apskaitījāt mūs? -Tā ir mūsu.
Rensteles žurkulēniem nav sudraba, tas ir tikai zaglēniem.
Neko neesam zaguši. Mēs to nopelnījām.
Mirušu augstmaņu apzagšana arī ir zādzība.
Un kā sauc mūsu apzagšanu?
Par dzīvi.
Nāc!
Reifa, ejam!
Reifa!
Uz priekšu.
Reifa.
Sīkā maita!
Nē!
Velns!
Dur viņam!
Mātes vārdā!
Lieciet puiku mierā!
Nost no ceļa!
Man žēl.
Varbūt paņemšu tos ābolus.
Jā.
-Ak, tu, vecais muļķi! -Piedod.
Sveiki, puiši!
Ilgojāties pēc manis?
Ak, tu, vecais muļķi.
Celies!
Aiziet!
Erion!
Mans dēls! Mans dēls!
Celieties!
Celieties, sīr!
Celies, Dank!
Padodies!
Celieties!
Celieties, sīr!
Viņš ir miris.
Viss beidzies.
Celieties, sīr!
Celieties!
Celieties, sīr Dankan!
Celieties, sīr!
Celieties!
Celies!
Pagaidiet!
Es padodos.
Pasaki viņam!
Pasaki viņam! Pasaki viņam!
Es...
Es atsaucu savu apsūdzību.
Viss.
Nāc!
Tagad mierīgi. Tā.
Bruņukrekls būs jānogriež.
Kas ar pārējiem? Vai kāds ir kritis?
Bīsberijs un Hārdings pirmajā uzbrukumā.
Lai dievi žēlīgi.
Pīķa gals iespiedis gredzenus dziļi miesā.
Vienubrīd jutos kā piedzēries.
Nākamajā - it kā mirtu.
Mēs iedzersim.
Tad apliesim to ar verdošu eļļu. Tā dara mestri.
Vajag vīnu, nevis eļļu.
Eļļa viņu nobeigs.
Atsūtīšu mestru Jormvelu, lai viņu apskata,
kad būs apkopis manu brāli.
Jūsu gaišība.
Es esmu jūsu rīcībā.
Lūdzu.
Jūsu rīcībā.
Man vajag krietnus vīrus, sīr Dankan.
Valstībai...
Sīr Reimun, noņemiet man ķiveri, lūdzu.
Tūliņ, jūsu gaišība.
Viss kārtībā.
Sejsegs...
Sejsegs ir ieplaisājis.
Pirksti šķiet...
Pirksti šķiet kā no koka.
Krietnais Peit!
Palīdzi!
Ķiveres pakauša daļa ir sadragāta.
-Iespiedusies kakla bruņās. -Droši vien no brāļa vāles trieciena.
Viņš ir stiprs.
Lai dievi žēlīgi.
Nē! Nē!
Nē, nē. Jūsu gaišība! Jūsu gaišība!
Jūsu gaišība, celieties, sīr!
Celieties, sīr!
Nē.
Lūdzu.
Man žēl. Man žēl.
Celieties!
Man žēl.
Subtitrus tulkoja: Dace Andžāne