Не изпадайте в паника.
Дръжте строя.
Не им давайте да ви свалят от коня.
Тези хора искат да ви убият.
Те ще се бият яростно. - Ние също, милорд.
Неопитни младоци.
Ами Кралската стража?
Не се тревожи, Бийзбъри. Аз ще се погрижа за Кралската стража.
Заклели са се да не нараняват принц от кралското семейство.
Това честно ли е, ваше височество?
Боговете ще ни кажат. - Майка ви много ви е обичала, нали?
Жалко.
Никой не се бие толкова яростно, колкото човек, пренебрегнат от майка си.
Бъдете бдителни.
И не умирайте.
Сир? - Копието ми, оръженосец.
Най-добре е да си тук, когато се върна.
Ако ме обереш, ще те намеря.
С кучета.
РИЦАРЯТ НА СЕДЕМТЕ КРАЛСТВА
Нека Седемте бъдат свидетели на нашето кърваво жертвоприношение.
Нека погледнат в смъртните ни сърца и открият там истината.
Нека воинът дари победа на невинните...
И уличи виновните в тяхната лъжа.
Нека смъртта...
...поддържа живота.
Давай!
Напред!
Давай!
Напред!
По дяволите.
Ма...
Съжалявам.
Недей.
Какво правиш? Той има печат.
Той умира.
Ако го изнесем оттук, може би някой ще ни плати за него.
Бързо.
По дяволите!
Знаеш ли какво се казва в такива случаи?
Какво имаш предвид?
Когато такъв благородник умре,
трябва да се каже нещо.
Защо?
За да не отидат в ада, като нас.
Не знам какво се казва.
Добре.
Виж в устата му.
Познавам вещица, която плаща за зъби.
Аз съм твоята кралица!
Избърши ми задника, слуга!
Какво?
Никога ли не си виждал умиращ човек?
Виждал съм.
Но не и по този начин.
Викаше майка си. - И какво щеше да направи тя?
Да вдигне коня от краката му ли?
По дяволите! Ела.
Добре. Хайде.
Ела.
Не разбирам защо бягаме.
Войната свърши.
Черният дракон е мъртъв.
Ферет каза, че вече ще получаваме безплатен хляб.
Глупав ли си?
Нищо не е свършило.
Не помниш ли, когато Пудинг уби малкия брат на Седрик?
Беше случайно. - Да. Мислехме, че това ще е краят,
но Седрик се върна година по-късно,
за да убие Пудинг, и почти изравни Квартала на бълхите със земята.
Никой не забравя нищо.
Ако нараниш някого, той също те наранява.
Ако искаш да останеш тук, добре,
но Кварталът на бълхите е пълен с хора, които страдат,
и е като буре с барут.
Помощ!
Не!
Рейф.
Дънк.
Какво има в торбата?
Плъхове.
Дайте да ги видя тогава.
Малка проклетница!
Не трябваше да го правиш. Знаеш какъв е Алистър.
Злобно копеле, което щеше да ни открадне плячката.
Затова аз откраднах от него. - Нямах това предвид.
Така ли? Направих му услуга.
Тази бира е толкова кисела, колкото и тази на кралицата.
Ела.
Всички ще ограбваме тази гробница в продължение на векове.
Въстанието на Деймън свърши.
Продай това на някой друг.
Стигат ли?
Стигат.
Не губи кураж точно сега.
Най-лошата част свърши.
Знам.
Очакват ни всякакви приключения.
Нали го искаш? - Да, просто...
Какво?
Ами ако Свободните градове с нищо не са по-добри?
Може би дори са по-лоши.
Тогава ще отидем другаде.
Ами ако навсякъде е зле?
Навсякъде. Може би тук е най-добре.
Ако е така, значи е доста тъжно.
Ами ако майка ми се върне за мен?
Не съм глупав. Знам, че е мъртва.
Но може би просто се опитва да се измъкне отнякъде.
Като нас. Дали ще ме намери, ако избягам оттук?
Понякога си много глупав.
Дори и да беше жива, майка ти пак нямаше да се върне за теб.
Откъде знаеш?
Знам, че с чакане нищо не се постига.
Семейство ли искаш?
Излез и си намери семейство.
Искам само да съм с теб.
Защото ме обичаш?
Да.
Ами...
И аз те обичам, нали така?
И аз тръгвам.
Затова е най-добре да дойдеш с мен.
Този град...
...е твърде тесен за нас, Дънк.
Хайде да се махнем оттук.
Хайде, Дънк.
Дънк, тръгвай.
Два билета до Свободните градове.
Какво има? Не ви харесва среброто ни ли?
Цената вече е двойна.
Не сте единствените, които искат да се махнат оттук.
Махайте се! - Пуснете ме.
Рейф!
По дяволите!
Сигурно се радваш. - Какво?
Сега ще можеш да си чакаш мъртвата майка колкото искаш.
Извинявай.
Ще измислим нещо.
Имаш бързи ръце, момиче.
И аз имах бързи ръце преди.
Върни ми манерката.
Продадох я.
Не! - Не! Ще ти я върнем.
А това какво е?
Пусни ме! Върни ми го.
Върни ми го.
Защо ги криете от нас? - Наши са.
Плъховете нямат сребро, само крадците имат.
Не сме ги откраднали. Спечелихме ги.
Да крадеш от мъртви благородници, пак е кражба.
А какво е да откраднеш от нас?
Такъв е животът.
Хайде.
Рейф, да вървим.
Рейф!
Върви.
Рейф.
Малка проклетница.
Не!
По дяволите!
Убийте го!
В името на майката!
Оставете момчето на мира!
Махай се от пътя ми!
Съжалявам.
Ще си взема малко ябълки.
Да.
Стар глупак. - Съжалявам.
Здравейте.
Липсвах ли ви?
Стар глупак.
Ставай.
Хайде!
Ерион!
Момчето ми!
Станете.
Станете, сир!
Ставай, Дънк!
Предай се.
Предай се!
Станете.
Станете, сир.
Мъртъв е!
Всичко свърши!
Станете, сир.
Станете.
Станете!
Станете, сир Дънкан!
Станете, сир!
Станете!
Ставай.
Чакайте!
Предавам се.
Кажи му!
Аз...
Аз оттеглям обвинението си.
Точно така.
Хайде.
Полека. Точно така.
Трябва да ти сваля ризницата.
А другите? Загинал ли е някой?
Бийзбъри и Хардинг при първата битка.
Нека боговете се смилят над тях.
Копието е вкарало пръстените на ризницата в тялото му.
В един момент се чувствам пиян,
а в следващия - все едно умирам.
Първо ще те напием,
после ще залеем раната с горещо масло. Така правят майстерите.
С вино, а не с масло.
Маслото ще го убие.
Ще пратя майстер Йормуел да го погледне,
след като се погрижи за брат ми.
Ваше височество.
Аз съм ваш човек.
Моля ви.
Аз съм ваш човек.
Трябват ми добри хора, сир Дънкан.
Кралството...
Сир Реймън, помогнете ми да си сваля шлема.
Идвам, ваше височество.
Всичко е наред.
Забралото...
Забралото се счупи.
Пръстите ми...
Пръстите ми са вдървени.
Майстор Пейт.
Помогни ми.
Шлемът е смачкан отзад.
Набит е в шийната броня. - Сигурно от боздугана на брат ми.
Силен е.
Богове милостиви.
Не!
Не! Ваше височество!
Ваше височество, станете.
Станете, сир.
Не.
Моля ви.
Съжалявам.
Станете.
Съжалявам.
Превод: Денис Шепелев