Ramiai, berniuk.
Nagi.
Šuoliuok!
Judinkis!
Užsispyręs kaip senas ožys. Jis sunkesnis už ankstesnį raitelį.
O laukas gali būt dar blogesnis, tai geriau pradėk šuoliuot.
Tėvas mane mokė nekalbėt su arkliu.
Sakė, kad arklys kvailesnis už šunį ir supranta tik ėdesį.
Bet aš taip nemanau.
Aš manau, kad žirgui nurodinėjimai patinka
ne ką labiau nei žmogui.
Seras Dankanas turi tik mus.
O jei pralaimės, tai ir mūsų neteks.
Aš galiu paduot jam ginklą...
Kaip nors.
Bet paskui priklausys nuo tavęs.
Marš!
Neblogai.
Pirmyn, Griaustini!
Sere Dankanai, paimk.
Pirmyn, Griaustini!
Imk greičiau, sere Dankanai.
Pirmyn, Griaustini!
Šaunuolis!
Griaustini, tu gerutis.
Gerutis.
Pavogei tą žirgą?
Sakyk tiesą, bus geriau.
Ne vagystė, jei norėjai grąžint.
Kur tavo plaukai?
O kur tavo akis?
Tu seras Robinas Rislingas.
Labiausiai išprotėjęs riteris visose Septyniose Karalystėse.
Mes esame Kario įrankis.
Kai reikia beprotystės, beprotystė ateina.
Tu per mažas būti ginklanešiu.
Aš tarnauju serui Dankanui Aukštajam.
Jo ūgio užtenka mum abiem.
Negirdėjom apie tokį.
Išgirsit.
Kur buvai?
Mokiausi.
Nenuklysk neįspėjęs manęs.
Ką darai, sere?
Prisiuvu herbą.
Ar čia ne mano darbas?
O tu moki?
Tada užsičiaupk ir atnešk šepetį.
Griaustinis atrodo kaip vilktas pro krūmynus.
- O pusryčiai? - Yra sūdytos jautienos. Kai pabaigsi.
Geriau jau valgysiu arklieną.
Suvalgysi mano kumštį, jei nedarysi kaip liepiamas.
Pamiršk, kad taip sakiau.
Taip. Taip ir reikia.
Stenkis kuo arčiau krašto.
Štai taip reikia siūti.
Kaip tau pavyksta taip lygiai?
Tiesiog mokykis. Bandyk dar.
- Štai. - Taip.
Sere.
Ar keista, kad man iš kiaušiukų auga juodi plaukai?
Keista, kad man tai sakai.
Princas Beiloras gimė pirmas
Princas Meikaras iš paskos
Deimonas buvo pavainikis Todėl gavo į...
Kiaurą vasarą smagu Visur žalia žolė
Bet ji nusidažys raudonai Kai dvės sukilėlių...
Kalavijas kerta žirgą
Jis krenta be kovos
Blekfairas ne grynakraujis Išlindo ne iš tos...
Pikti laikai atėjo
Lauke vienas ne karys
Pavainikį priplojo Kūjis storas kaip...
Bijok dorniečių ieties
Jau laikas.
- Atnešk mano šarvus. - Dabar?
Taip, dabar.
Kodėl?
Nes dalyvausiu turnyre.
Neturi skydo.
Paimsim pakeliui.
Be to, pirmieji iššūkį meta garsūs ir kilmingi riteriai.
Ar tu garsus ir kilmingas riteris, sere?
Palauk, tai šiandien negalėsiu dalyvaut?
Šiandien ne. Tik garsūs ir kilmingi riteriai.
Tai ko tada vemiu visą rytą?
Man tai paslaptis.
Ne.
Žąsies kiaušinių. Tik kiaušinių.
Ne.
Žąsies kiaušinių.
Ačiū.
Mėgsti žąsies kiaušinius?
Skydas bus pabaigtas vakare, sere.
Ačiū.
Patylėk.
Pirmyn!
- Kodėl gi ne. - Pirmyn!
Pirmyn!
"Nori kietos sūdytos jautienos?"
"Aš Egas, negaliu valgyt sūdytos jautienos.
Aš valgau tik gardų maistą, vynuoges...
Negaliu net alaus gert."
- "Taip, nes jis bjaurus." - Ne bjaurus.
- Bjaurus. - Ne.
- Jis bjaurus. - Tada daugiau nevaišinsiu.
Gerai.
Galėčiau būti laimingas čia.
Tu ir esi čia.
Turiu galvoje, ilgiau.
Taip.
Po to, kai sėkmingai užbaigsiu karo žygį savo lordui.
Žinoma.
Grįšiu kaip karo didvyris, o jis man padovanos žemės.
Ir duos savo antros gražiausios dukters ranką.
Antros gražiausios?
Tu jau būsi vedęs pirmąją, sere.
Veisčiau žirgus, sėčiau avižas ir žirnius, auginčiau karves.
Ir avis gal.
Dėjau ant tavo avių.
Tikrai važiavai čia kažkokio valstiečio vežime?
Nenoriu kalbėt apie tai.
Pasakysiu tau tiek.
Gerai dirbi, kai pats to nori.
Tikrai?
Ar tai reiškia, kad galėsiu būt tavo ginklanešiu ir po turnyro?
Jei pralaimėsiu pirmą dvikovą, po turnyro nebebūsiu riteris.
O jeigu laimėsi?
Jeigu laimėsiu...
Jeigu laimėsiu, tu galėsi...
Sere Dankanai!
Ateik pasikalbėt.
Ar kas negerai dėl mano dalyvavimo?
Ne.
Tik norėjau parodyt savo naują žvejybos vietą.
Sere Dankanai, tikiu, kad mes abu esam garbingi vyrai,
todėl viliuosi, kad suprasi, jog prašau ne dėl savęs.
Turbūt nustebsi sužinojęs, kad mano lordas Ašfordas
persistengė leisdamas pinigus dukters šventei?
Gal ir nelabai.
Žiema praėjo neseniai,
mūsų bandos išretėjo, tad laukia sunkūs laikai.
Nebent mes pabandysim pakeisti savo sėkmę.
Aš neturiu pinigų.
Turbūt nustebinsiu sakydamas,
kad noriu ne apiplėšt, o apdovanot tave.
- Apdovanot? - Taip.
Ką žinai apie Lordo Ašfordo jauniausiąjį sūnų serą Andro?
- Jis meistriškai valdo ietį. - Tikrai taip.
Bet jei pasitaikytų varžovas,
kuris netikėtai išverstų serą Andro iš balno,
keli laimingieji, pastatę už tą netikėtą laimėtoją,
susižertų gražaus pinigėlio.
Noriu patikinti, kad nejaučiu jokios nepagarbos tau.
Ir prašau tik to, ką ir taip ketini padaryti.
Išversti priešininką iš balno ir užsiimti vietą tarp laimėtojų.
Nenoriu pergalės, kurios nenusipelniau.
O tai tu jos nenusipelnei?
Leisk serui Andro nukrist
ir gausi jo žirgą, ginklus ir šarvus
kaip kompensaciją.
Tai graži sumelė klajojančiam riteriui, šiuo metu miegančiam po alksniu.
Ten guoba.
Po guoba.
Meldžiu, apsvarstyk.
Ir ryte pranešk, ką nusprendei.
Gal bent jau nelis iki to laiko.
Nebūk toks išdidus, sere Dankanai.
Meikaro sūnus, Deirono Gerojo anūkas
ir Targarienų giminės princas.
Princas Eirionas Ugningasis!
Pusbroli.
Nesijaudink, šiandien tavęs negėdinsiu.
Išlįsk, mažasis riteri.
Metas tau stoti prieš drakoną.
Nudėk jį.
Nudėk jį!
Per žemai.
- Noriu išeiti. - Gerai.
Siaubingas vaizdas.
Bet ginklanešys turi būti stiprus.
Man irgi gali nutikt nelaimė,
bet tu privalai nepamesti sveiko proto.
Ten buvo ne nelaimė.
Man atrodo, šiandien dvikovų nebebus.
Eime, vaike.
Alisa buvo graži merga
Tik neturėjo nykščio
Netekus kito piršto
Ji baisiai susikrimto
Alisa su trim pirštais
Varioką gavo ji
Nors liko su trim pirštais Į šikną juos sukiš
Daviau jai sidabrinį Nes buvo liūdna man
Kad sukištų tik mažylį Bet teko riešo paragaut
Alisa su trim pirštais Nors turi ji nedaug
Atidavė man viską Nors prašiau dvejais mažiau
Prašiau dvejais mažiau
Sere, manai, buvo tokia Alisa?
Luošė, kuri kišo ranką vyram į šikną?
Spėju, kad buvo.
Manau, kad buvo.
O jos vardas tikrai buvo Alisa?
Ne. Alisa tik gražiai skamba dainoje.
Vadinasi, gyveno luošė mergina, kuri taip gerai
suteikė vyram malonumą per užpakalį,
kad šie net nutarė ją apdainuoti,
bet nesugebėjo pasakyt tikro jos vardo.
Jei čia slypi kažkoks pamokslas, tai jį mato protingesni už mane.
Gal tai istorija apie garbę?
Garbę?
Nuskriausta mergelė išnaudoja tai, kas jai duota.
Žmogus gali norėti daugiau.
Bet ar tai ne atkaklios sielos požymis?
Suteikti daugiau nei prašoma?
Sakė, kad sukišo iki riešo.
Gal jos vardas ne toks ir svarbus?
Nes išlieka jos istorija.
Jos vardas Viltis, sere.
Ji visų, kurie jos šaukiasi.
Alisa buvo graži merga Tik neturėjo nykščio
Netekus kito piršto Ji baisiai susikrimto
Ar pažįsti savo tėvą, Egai?
Ne.
Aš tai mačiau, kaip maniškį pakorė.
Blusyne buvo tokia smuklė.
Pardavinėjau jai žiurkes, kates ir balandžius už variokus.
Virėjas ten sakydavo, kad mano tėvas vagis.
Jis buvo stambus kaip aš, todėl vogti jam nesisekė.
Gal išburti?
Gerai, burk.
Sulauksi didžiulės sėkmės ir būsi turtingesnis už Lanisterį.
Ačiū. Dabar berniukui.
Tu būsi karalius.
Mirsi liepsnose, o kirmėlės mis tavo pelenais...
Ir visi, kuriuos pažįsti, džiaugsis dėl tavo mirties.
Ką?
Ačiū, labai gerai.
Kodėl ji taip pasakė?
Ką pasakė? Eime.
Sere Dankanai.
Mačiau tave anksčiau su berniuku.
Taip, jis mano ginklanešys.
Egai, čia Reimunas Fosovėjus.
Gerą dieną.
Gal ateisi į mano palapinę išgert sidro?
Galiu palaukt lėlių vaidinime, pone.
Kai jis baigsis, atnešiu tavo skydą.
Patys gaminam.
Gerai.
Jau pasirinkai priešininką?
Nežinau.
Kam ketina mesti iššūkį tavo pusbrolis?
Jei ryte kuris nors riteris bus sužeistas,
Stefonas tikrai bakstelės jam į skydą.
Jis kilnus kaip išbadėjęs šeškas.
Mes su seru Andro esam gan lygūs priešininkai.
Jis vietos numylėtinis. Nori pasirodyt kaip priešas?
Girdėjau, Eironas įsiuto, kad Lordas Ašfordas atidavė jo žirgą.
Serui Hamfriui tai bus maža paguoda.
Atrodė, kad jis laimės.
O dabar jo kojos sutrupintos kaip puodynės.
Mano ginklanešys sako, kad Eirionas tyčia nudūrė žirgą.
Sunku patikėti, kad riteris gali būti toks negarbingas.
- O ypač princas. - Kodėl sunku?
- Ne, tiesiog... - Jie tarpusavyje besikrušantys atėjūnai.
Kraujo magai ir tironai, deginę mūsų žemes,
pavergę žmones ir įvėlę į karus,
be jokios pagarbos mūsų istorijai ir papročiams.
Visi tie mus valdę baltapūkiai buvo vienas už kitą labiau pamišę,
dievai žino, kaip tai įmanoma.
Vienintelis garbingas dalykas, kurį Targarienas gali padaryti,
tai nuleisti žmonai ant papų.
Todėl net neabejoju, kad jis norėjo nudėti žirgą.
Šiek tiek užsimiršau.
Apie papus sužinojau iš Stefono.
Atsiprašau.
Kol tėvas žiūri, tai Eirionas šypsosi ir elgiasi kilniai.
Mačiau, kad princo Meikaro krėslas buvo tuščias.
Jis ryte paliko Ašfordą ir išjojo ieškoti savo išperų.
Išperų? Kurių?
Savo įpėdinio Deirono ir jauniausiojo.
Prieš kelias dienas išvyko iš Samerholo, bet Ašfordo nepasiekė.
Sklando gandai, kad berniukai gavo galą.
Bet Deironas greičiausiai vėl girtas.
Nieko keisto, kad Meikaras vaikšto kaip žemę pardavęs.
Turbūt jaudinasi dėl sūnų.
Tik Septynetas žino kodėl.
Deironas girtuoklis, Eirionas žiaurus ir tuščiagarbis.
Trečiasis niekam tikęs, todėl jį išsiuntė mokytis meisterio amato.
- O jauniausias... - Sere Dankanai!
- Ateik! Eirionas ją skriaudžia! - Ką skriaudžia?
Kodėl atidavei gyvybę dėl šitos kekšės?
Ji to neverta.
Ji išdavikė.
Drakonas niekada nepralaimi.
Daugiau neturi ko pasakyt?
Išklibinai man vieną dantį.
Todėl iš pradžių išmalsim tau juos visus.
Ne! Nelieskite jo!
Kvaileli!
Prikąsk liežuvį, nes tave užmuš!
Neužmuš. Jei pamėgins, turės aiškintis mano tėvui.
Paleiskit jį. Veitai, Jorkeli, darykit, kaip sakau.
Įžūlus žiurkiūkšti. Kas nutiko tavo plaukams?
Nusiskutau, broli.
Nenorėjau atrodyt panašus į tave.
Vertė: Ramunas Baksys