Talán nem emlékszel már rá, de...
Maradj itt!
- Mindjárt jövök! - ...igaz lovag volt.
Más, mint a többi férfi. Igen.
Békés természet volt,
csendes és alázatos.
Száz háborút is megjárt, de ellensége nem akadt.
Mindig tudta, mit várnak tőle,
sose panaszkodott,
még halálakor sem.
Csak...
A HÉT KIRÁLYSÁG LOVAGJA
Csak sorsát elfogadta.
Azon volt, hogy másokkal jót tegyen.
Nem gazdagodott meg.
Nem volt földje, nem nemzett gyermeket.
Hamugázlóba megyek egy leányhoz,
Hej, hó! Hej, hó!
Kedvesemmé teszem én az árnyékban,
Hej, hó! Hej, hó!
Dalolj te is, Dunk!
Csak szabad levegőre vágyott,
tűzre, hogy felmelegedjék.
Hős harci tetteiről
dalt nem írtak.
Bár akár gránitból lett volna,
- Na, gyere! - oly kitartóan harcolt.
Nem fáradt el soha.
Édes csókot adok pengém hegyével
Hej, hó!
A Florent-ház.
Ser Arlan itt szolgált, amikor nemes atyád megvakult.
Kedvesemmé teszem én az árnyékban,
Hej, hó! Hej, hó!
A Hayford-ház.
Ser Arlan vállvetve harcolt fivéreiddel Vörösfű mezején.
Fegyverhordozója, az unokaöccse meghalt a csatában.
A Tyrell-ház.
Ser Arlan szolgálatodban töltött idejére
nagyon büszke volt.
Úgy mesélte, te voltál, uram, aki azt mondta neki, a kóbor lovag
a híd az úr és a közember között.
Én nem ismerem.
- Vacak lovag volt? - Nem volt vacak lovag.
Nem lehetett valami jó, ha senki sem emlékszik rá.
Szedd a lábad! Ne beszélj!
Ez igazságtalan, ser.
Menj vissza a táborhelyre, ha az jobban tetszik neked!
Nem hagylak el, ser,
nem, amíg újra és újra végig kell élned urad halálát.
Habár ezek az urak ügyet sem vetnek rád.
Nem tehetek ellene.
A birodalom lovagja vagy, ser. Mondhatod, hogy köpsz az engedélyükre,
és kivívod Hosszútövis Tyrellt,
aztán lándzsalukat csinálsz a segglukából.
Eleget mondtál.
Miért hiszed, hogy ezek a királyi talpnyalók feletted állnak?
Mert felettem állnak.
Te meg szemtelenebb vagy a kelleténél.
Ser Arlan jó lovag volt.
Valaki emlékezni fog rá.
Hé! Ki érkezik?
Nem látod a lobogót, te fajankó?
Inkább mégis visszamegyek, ser, őrzöm a tábort.
Nehogy valami tolvaj arra járjon.
Várj itt! Kigondoltam valamit.
A buzogánnyal elijeszthetném.
- Vagy a karddal. - Van késed. Az elég.
Itt legyél, amikor visszajövök!
Ha meglopsz utánad megyek. Kutyákkal.
Nincs is kutyád!
- Addigra lesz. - Honnan?
Ashford nagyurunk alázatosan köszönti a nagy és tiszteletre méltó
Baelor Targaryent, Jó Daeron elsőszülött fiát,
Sárkánykő hercegét, a király segítőjét
és a Vastrón örökösét,
és fivérét Maekart.
Ashford nagyúr.
Nagy megtiszteltetés, kegyelmes úr.
- Részünkről megtiszteltetés. - A leányom, Gwin.
Fiú, ne tátsd a szád! Lásd el a lovam!
Nem vagyok istállófiú, uram.
Nincs elég eszed?
Ha a lovakhoz nem értesz,
keríts bort és egy formás leányt!
Nagyuram, megbocsáss, de... de szolgáló sem vagyok.
Van... van szerencsém lovagnak lenni.
Ó!
Bús napjai ezek a lovagságnak.
Nyugalom.
Túléled. Gyere, pajtás!
Gyere szépen! Semmi baj. Semmi baj.
Semmi baj, kislány!
Túl sok itt az ember, igaz? Egyetértek.
Hová a ménkűbe tegyek ennyi lovat?
A szépek mindig szeszélyesek.
Ó, csak egy kicsit izgatott lett szegény.
A hercegre gondolt, nem a lóra.
Megbocsássatok, urak!
- Én Ser Duncan vagyok, a Magas. - A nevem Ser Roland Crakehall,
ő a felesküdött testvérem, Alkonyvölgyi Ser Donnel.
A Hétre is!
Te ülöd meg a lovat, vagy az ül meg téged?
Bocsáss meg Ser Rolandnak, ritkán fordul elő vele,
hogy fel kell néznie valakire.
Igen, igen. Gazember vagyok.
Áruld el, Ser Duncan,
van itt árnyékszék, ahol szarni tudok?
Hát nem nagyon. Nincs.
A kényes úri seggét ki nem törölné egyszerű szalmával.
Lefogadom, pár nap és ki fogja.
Honnan jöttél? Nem látszol úrnak.
Igazából sehonnan.
Ismerős.
A családom is odavaló.
Hát nem a Darklyn-házból származol?
Az őseim rákot halásztak.
A régi időkben.
Ser Donnel!
Megkérdezhetem, uram,
hogyan lett egy rákász utódjából
a Királyi Testőrség lovagja?
Úgy, ahogy rákászok lettünk.
- Úgy, ahogy... - Te vagy Baelor Targaryen?
Nem.
Akkor elkotródnál az utamból?
Igen, igen. Hogyne. Bocsánat.
Sajnálom.
A hercegek kezet akarnak mosni! Igyekezz már!
Már viszem a vizet!
Állj arrébb! Nem fér el tőled a kocsi.
Az esőzés miatt megáradtak a patakok.
Az ifjú hercegek talán azért késlekednek.
A tökömet! Késlekednek! Nem késlekednek!
- Ne sértegesd házigazdánkat! - Nem az övét emlegettem.
Nem ő tehet róla, hogy atyánk ránk erőltette e nyomorúságos parádét.
Beszéljük meg ezt máskor!
Inkább vadásznék.
Daeron már tett ilyet.
Megparancsoltad, hogy álljon ki a tornán.
A herceg fiai eltűntek.
Jobban aggódnál, ha a te fiad volna.
Talán meghalt.
- Meghaltak? - Kevesebbért is volt már háború.
Nagy vagy, de ostoba.
Csak egy napja veszett nyomuk.
Ser Roland előkeríti, és Aegont is vele együtt.
A torna végére talán.
Daeron ugyanúgy nem való küzdőtérre, mint Aerys vagy Rhaegal.
Vagyis ló helyett szívesebben ül meg egy szajhát?
Én nem ezt mondtam.
Nem kell emlékeztetned fiam hibáira.
Még változhat. Megváltozik, addig éljek!
Vagy én magam végzek vele!
Te!
Te meg ki vagy? Hogy képzeled, hogy betolakodsz ide?
Mutasd magad!
Nagyurak! Bocsánatot kérek a zavarásért.
Én...
Megkértem Ser Manfred Dondarriont, hogy kezeskedjen értem,
mert csak úgy vehetek részt a tornán, de elutasított.
Ki? Mi a fene folyik itt?
Mi vagyunk a betolakodók, fivérem. Jöjj közelebb, ser!
És mindenki más is.
Azt mondják, nem emlékeznek Krajcárfai Ser Arlanra,
pedig szolgálta őket, esküszöm.
Nálam van a kardja és a pajzsa.
Nem a kardtól és a pajzstól leszel lovag.
Hacsak nincs valami jobb bizonyítékod igazolásul, valamiféle irat vagy...
Nem emlékszel rá, kegyelmes úr?
Sok éve volt már.
Talán elfeledted.
Krajcárfai Ser Arlan.
Tudtommal sosem nyert tornát,
- de nem is maradt szégyenben. - Úgy van, ser.
Vagyis nem, nem. Nem maradt.
Közelharcban legyőzte Stokeworth urat Királyvárban.
A Szürke Oroszlánt is kiütötte a nyeregből.
El... elmesélte nekem sokszor.
Akkor tudod a Szürke Oroszlán valódi nevét is bizonyára.
Ser Damon Lannister.
A Szürke Oroszlán. Most ő Kaszterhegy ura.
Valóban.
Részt vehetsz a küzdelemben.
Hogyan emlékezhetsz egy jelentéktelen kóbor lovagra,
aki véletlenül legyőzte Damon Lannistert tizenhat éve?
Szeretek mindent tudni az ellenfeleimről.
Miért álltál ki egy kóbor lovaggal?
Kilenc éve történt Viharvégen.
Baratheon nagyúr unokája születését ünnepelte.
A sors Ser Arlant tette meg ellenfelemnek.
Négy lándzsát törtünk el, mire kiütöttem a nyeregből.
Hét lándzsa volt.
Azt hiszem.
A történetek egyre dagadnak.
Azért ne gondolj rosszat mesteredről, de attól tartok, csak négy lándzsa volt.
Ahogy mondod, kegyelmes úr. Csak négy volt. Bocsánatot kérek.
Az öregember, Ser Arlan, mindig azt mondta,
buta vagyok, mint a várfal, és lassú, mint a tulok.
Semmi baj, ser. Állj fel!
Visszaadtad a lovát és a páncélját. Váltságdíj nélkül.
Ser Arlan azt mondta, te magad vagy a lovagiasság,
és a Hét Királyság biztonságban lesz kezedben.
Reméljük, az még messze van.
Nem... nem úgy gondoltam, hogy a király hal...
Tehát jelentkeznél a viadalra? Igaz?
- Igen. - A döntés
a torna intézőjéé, de nem látom akadályát.
Ahogy kívánod, nagyúr.
- Kegyes uram, én... - Értjük, ser. Hálás vagy,
de most tágulj innét!
Bocsáss meg a fivéremnek, ser.
Az ideúton két fiának nyoma veszett.
Megértem.
Remélem élve kerülnek elő.
Ser!
Ugye te nem Ser Arlan vére vagy?
Nem, nem vagyok.
A törvény szerint csak vér szerinti utód örökölheti egy lovag címerét.
Szükséged lesz új pajzsra, ser,
amit a címered díszít.
Meglesz.
Köszönöm megint, kegyelmes úr.
Bátran fogok harcolni.
Meglátod.
- Nem. Erre van... - Te nem vagy lovag!
Te Florian vagy, a Bolond.
Az vagyok, úrnőm.
A létező legnagyobb bolond,
de a legnagyobb lovag is én vagyok.
Bolond és lovag?
Ilyenről sosem hallottam.
Drága hölgyem! Minden férfi bolond, és minden férfi lovag is,
ha asszonyról van szó.
Jó estét!
És... egy a tegnapiért.
Nagyon jó volt! Hogy gyújtottál tüzet?
- Az virágpor? - Igen. Az úton gyűjtöttük.
Még nem láttam ilyen nagy bábokat.
- Te készíted őket? - A nagybátyám faragja, én meg kifestem.
Festenél nekem valamit?
Én fizetnék is érte. Itt van...
Ide kéne festeni valamit. Rá a kehelyre.
Mit szeretnél ráfesteni?
Hát azt nem... azt nem tudom.
Talán...
Most biztos bolondnak tartasz.
Minden férfi bolond, és lovag is egyben.
- A szürke kicsit megfakult. - Igen.
Igen, a háttér legyen színes naplemente.
- Az öreg szerette a naplementét. És... - Legyen rajta szilfa!
Jó nagy. Olyan, mint a folyóparti,
barna törzzsel, zöld ágakkal.
Igen. Egy szilfa. Az jó lesz.
Legyen felette egy hullócsillag is.
Meg tudod festeni?
Köszönöm.
Én Ser Duncan vagyok, a Magas.
Én Tanselle vagyok.
A fiúk úgy hívnak, Túl Magas Tanselle.
Nem vagy túl magas. Épp megfelelő a...
- A? - Bábokhoz.
Igen. A bábokhoz.
Jól van.
- Várj! A pajzs... - Igen. Bocsánat. Igen, a pajzs.
Ügyefogyott voltam?
A bábos lánnyal.
Úgy érzem, nem voltam túl talpraesett.
Megfesti a pajzsodat.
Meg. Pénzért.
Hatalmasak vagytok.
Az reménykeltő?
Csak egy...
közös vonás.
Igaz. Igen.
Közös vonás.
Egyszer majd én is lehetek lovag?
Persze. Miért ne? Ígéretes kölyök vagy.
Nagyon kicsi vagyok.
Majd megnősz.
A koromhoz képest is. Azt szokták mondani.
Nekem azt mondják, hogy ostoba vagyok.
És?
- Mi az? - Mi az?
Mit teszel, ha azt mondják, ostoba vagy, ser?
Az talán a te dolgod lenne?
Az én gondom az enyém.
Gondoltam...
- segíthetnél nekem. - Miben segítsek?
- Nőni? - Ez az! Kóbor lovag! Te ott!
Mi ez a lötty? Lóhúgy? Kell az erőd!
Halld harcba hívó szavam!
Jó. Pattanj! Állj fel!
Készülj!
Hé! Szárítsd meg a kezed, te nyálkás ujjú barom!
Nem a húgod hálótermében vagy!
Mehet?
Rajta!
Húzd!
- Húzd! - Ne tapossátok le a pitypangokat!
Visszajövök. Visszajövök. Visszajövök.
- Lyonel! Te hová mész? - Megszomjaztam.
Lyonel!
Húzd!
Szomjas vagyok, barmok!
Szomjas vagyok!
Szép fenék.
Na, húzd már meg!
Jó az árud.
Nincs ennél jobb.
Jó fajta páncél kéne nekem.
Vállvédő, lábvért és egy jó sisak.
A tornára vagy a harcra?
Talán mindkettőre.
Nagyra nőttél, de volt nagyobb vevőm.
Van a szekéren pár darab. Jók lesznek rád.
Semmi arany meg ezüst cirádák,
csak jó acél sima, és erős.
A sisakjaim sisakok, nem szárnyas disznók, vagy puccos gyümölcsök.
De jó szolgálatot tesznek, ha lándzsa éri az arcod.
Más nem is kell. Mennyi lesz?
Nyolcszáz szarvas, mert vajból van a szívem.
Nyolcszáz szarvas?
Ha cserébe adok egy kisebb emberre való páncélt?
Egy félsisakot, egy mellvértet?
Acélos Pate a keze munkáját árulja.
De a fémnek hasznát venném. Ha nem túl rozsdás.
Add a páncélt, és adjál még...
hatszázat!
Csak két szarvasom van.
Holnapig várok.
Küldd a fegyverhordozódat a maradékkal,
vagy eladom a páncélt!
Megkapod mindet. Ígérem.
Mert én bajnok leszek itt.
Bajnok leszel?
Akkor a többiek csak...
tapsolni jöttek?
Van olyan bolondság, amit még nem követtem el?
Ha győzök, visszavásárollak téged.
Ígérem.
Jó kislány.
Ezt abrakra.
Kapjon ma este zabot! Jó?
Kapjon almát is!
Most már nincsen visszaút.
Az öregember csaknem hatvan évet megért, de egyszer sem volt bajnok.
Bogár van benne.
Ha valamiképp Hamugázló bajnoka lehetnék...
akár egy órára is...
a nagy házak is szolgálatukba fogadnának.
Talán még a Targaryen-ház is.
Azt hiszed, a sárkányok háza kóbor lovagokat is felfogad?
Ne károgj megint!
Ha nem tudnád, Ser Donnel a Királyi Testőrségből egy rákász fia.
Ser Donnel?
- Alkonyvölgyből? - Igen.
Atyjáé a rákászhajók fele Westerosban.
Mi?
Ezt honnan tudod?
Szeretek halászni.
Kezdődik!
Akkor gyere! Menjünk! Gyerünk! Szed a lábad!
Futás!
Várjál meg!
Ser Duncan!
- Így már jobb? - Igen.
Az új istenekre és a régiekre!
Pajzs!
Lándzsa!
Pajzs!
Sisak!
Hé! Az kicsoda?
Valarr herceg, Baelor fia.
- Második az öröklési rendben. - Pajzs!
- Fogadok, ő a kedvenc. - Állom a fogadást, ser!
Ashford nagyúr birkákkal hál!
Gyorsabban!
Fegyverhordozó! Lándzsát! Lándzsát!
Ser! Tegyél le, ser!
Pusztulj!
Add meg magad, Blackfyre fattyú!
Jól küzdöttek ma este.
Az a halevés gusztustalan volt.
Valami baj van, ser?
Egy nagy lovag kóborolva él, és sárban leheli ki a lelkét?
Azt hiszem, nem.
Ser Arlan nem volt mestere a kardnak, a lándzsának,
és vedelt, szajhákkal hált,
és nehéz volt kiismerni.
Nem szerzett barátokat.
Megélt majdnem hatvan évet, de sose volt bajnok.
Mekkora esélyem lehet nekem akkor?
De hozzám jó volt.
Nem voltam a vére,
de akként bánt velem.
Tisztességes férfit nevelt belőlem.
És ezek a...
nemes urak még a nevére sem emlékeznek.
A neve Krajcárfai Ser Arlan volt.
Engem hagyott örökül.
És holnap...
megmutatjuk, mit teremtett.
Fordította Szép Erzsébet Novák Gábor műfordításának felhasználásával.