Kaj počneš? - Kaj?
Moj fikus ješ.
Kaj takega. Okusen je, veš?
Prvič, "moj fikus ješ" zveni žgečkljivo.
In drugič... njegov fikus ješ.
Dober je. Pokusi.
Kaj? Ne. Ne.
Kaj?
Lepo diši.
Ugrizni.
Moj bog! - Kajne?
Prav neverjetno.
Kaj se dogaja? -Pokusi. - Ne nori. -Pokusi, no.
Česa tako dobrega še nisem imel v ustih. In tam sem imel že marsikaj.
Vem, kaj se dogaja. - Jaz ti povem. Tole je najbolj...
Kaj se dogaja? - Prežvekuješ.
Prežvekuje?
"Človeško telo je čudežno.
Imamo štiri želodce. Kot naši predniki, krave."
To je smešno. Kako smo lahko potomci...
Krav? -Nič, to vesolje je bedasto. Pritisni na gumb in gremo.
Mnjam!
NE PRESKOČITE!
OBVESTILI SO NAS,
DA GLEDALCI IŠČEJO SKRITA SPOROČILA
V NAŠI UVODNI ŠPICI.
ZAPRAVLJATE ČAS.
TUKAJ NI KAJ VIDETI.
RAZEN MORDA PRIVLAČNO GRAFIKO.
IN SUPER PESMI.
STUARTU NI USPELO REŠITI VESOLJA KVARNIK: KORUZA JE OKUSNA
Majčkeno sem raziskoval in izkazalo se je,
da je to vesolje podobno tistemu, ki smo ga pred apokalipso imeli mi.
Nekaj manjših razlik je.
V bejzbolu ni pravila, kdo lahko tolče. In nimajo superg, ki jih samo natakneš.
Res škoda.
Nisi ničesar izpustil?
Naj vidim. Pa res...
John Cougar je še vedno John Cougar. Ni spet Mellencamp.
Štiri želodce imamo in prežvekujemo.
Prežvekujemo. In ne samo med zajtrkom.
Dobro, tule imamo travniško latovko.
Ta je zame. - Krasno diši.
Kdo ima trstikasto bilnico? - Jaz.
Prstasti trstikovec za gospoda. - Hvala.
In detelja za damo. - Hvala.
Bon appétit.
Poslušajte, nekaj bom predlagal.
Zakaj ne bi ostali v tej resničnosti?
Kaj pa reševanje vesolja?
Vem, a bodimo iskreni.
Je sploh komu od nas jasno, kako naj bi se lotili tega? -Ne bi rekel.
Ja. Ta kraj ni popoln.
A vsaj ni zlobnih računalnikov, nikogar niso zažgali na grmadi.
Bi res rad ostal tukaj?
Zakaj ne? Tako ali tako ne znamo upravljati s tem strojem.
Kamorkoli gremo, je nevarno.
Zadnje vesolje je bilo prijetno.
Poročen sem bil z žensko, ki me je imela za lepega.
Potem so izbruhnili neredi in morali smo jo popihati.
Vrtnice imajo tudi trne, Stuart.
Kdo ve kakšnega okusa je vrtnica.
Hvala.
Vam je teknilo?
Krasno je bilo. - Odlično.
Je še kaj prostora za sladico? Šef kuhinje je kupil koruzo.
Koruzo? Bi nas radi poredili?
Majčkeno. A se izplača.
Velja, eno veliko koruzo za vse skupaj.
Kaj bi počeli, če bi ostali tukaj?
Jaz bi vodil trgovino s stripi. Ti bi mi pomagala.
Bert bi bil geolog, Kripke kreten.
Kretenstvo je prej moj konjiček kot poklic.
Mogoče bi se lahko celo poročila.
Si me ravno...
Zaprosil?
Odvisno. Me boš...
Sprejela?
Vedno sem sanjala o tem trenutku, samo z manj bruhanja v ustih.
Nisem te mislil takole presenetiti.
A vsaj razmisli.
Naj vam tekne. - Hvala.
Krasno je bilo. - Ja.
Si vmes mukala?
Sem. Pripravil si me do mukanja.
Mislim, da je vse to zasluga vegetarijanske prehrane. Poskočen sem.
Pa si res. Jaz sem pa lačna.
Bi malo sena?
Daj, ja.
KLASIČNO SENO
Razmišljala sem o tistem, kar si rekel med večerjo.
Mislim, da bi bila tukaj lahko srečna.
Ljudje so prijazni, hrana je odlična, menda je tudi zdravstvo dobro.
Razlog več, da se tu ustaliva.
Oprosti.
Ja? -Midva s Kripkejem sva. Se lahko pomenimo?
Ni pravi trenutek.
Ampak kar vstopita.
Ne bova ostala v Kravogradu. - Zakaj ne?
V drugih vesoljih nama je šlo dobro.
V treh od petih sem seksal.
Enkrat z Garyjem, priznam, a je bil velikodušen ljubimec.
Če ne bosta uporabljala Leonard-Sheldonove naprave,
se bova midva odpravila. - In iskala srečo kje drugje.
Kaj praviš? Če odneseta napravo, bova obtičala tukaj.
Nič nimam proti.
Vzemita jo. - Hvala.
Očitno se poslavljamo.
Tako kaže.
Poslušajte. Vem, da nisem bil najboljši sopotnik.
In?
In kaj?
Zbogom, Kripke. - Prav.
Adijo, Bert. - Adijo.
Kar pogrešala ju bom.
Ja.
Imaš dovolj moči za še en "mu"? - Bova videla.
Veš, kaj počneš?
Fizik svetovnega ugleda sem.
Menda vem, kako se potuje interdimenzionalno.
GLAVNO STIKALO
Bert, ne vrešči. - Padec naju bo ubil.
Vidiš dno?
Ne. - In kaj ti to pove?
Da bova nekoč pač umrla.
Ali pa tudi ne.
In zdaj?
Ne vem. Razmisliva.
Ti je kaj kapnilo? - Ne.
Naj še naprej vpijem?
Ja, pa daj.
Upam, da sva se odločila prav. - Sva. Ta je svet je čudovit.
Ja.
Solnik. - Pridi k mamici.
VROČA SVEŽA SOL
Za dva, prosim.
Marička, kako okusno.
Je to morska sol? - Himalajska.
O, ja.
Okus planin.
Ljudje, posluh. Vesolje se bo sesulo.
Čas se izteka.
Nekaj je treba ukreniti, dokler je še čas.
Nihče ni varen.
Ni mi treba verjeti, a bo doletelo tudi vas.
Konec sveta se bliža, ljudje.
To je Raj. - Tukaj ni mrtev. Lepo.
Mislite, da boste še naprej mirno živeli v svojih hišicah?
Vse bo doletelo. Vse vas.
Raj. - Kaj je?
Kaj počneš? - Kaj neki.
Rekel bi, da imaš paranoidno shizofrenijo.
Takoj se vrnem.
Sta slišala za galaksijo GN-z11?
Ne? - Ne.
Najbolj oddaljena galaksija, še vidna s Hubblovim teleskopom. Kaj je z njo?
Retorično vprašanje.
Vsa vražja stvar je izginila. - Kako lahko galaksija izgine?
Mogoče je v teleskopu packarija.
V Hubblu že ni packarije.
Vsepovsod je packarija.
Poslušajta. Ne gre samo za GN-z11.
Enako se je zgodilo z galaksijo Triangulum in proto-nadjato Hyperion.
O, ne. -Zakaj "o, ne"? - "Juhu" bi zvenelo čudno.
Vse sem klical, da bi jih posvaril.
JPL, Naso, Belo hišo.
Vesta, kaj so rekli? Da sem nor.
Res? O koncu vesolja si vpil,
ko se je oglasila tajnica v Beli hiši, pa te ni vzela resno?
Zvezdni sistemi na robu vesolja izginjajo.
Kar pomeni... -Jaz še vedno mislim, da je kriva umazanija.
Vse, kar poznamo in imamo radi, bo kmalu izginilo.
Kako kmalu? - Zelo kmalu.
Čez tristo, štiristo let.
Stari, vsi bomo že mrtvi. Koga briga.
"Koga briga?" Povedal ti bom.
Tvoje pra-pra-pra-pra-pra - pra-pra-pra-pra-pra-pra-
pra-pra-pra-pra-pra - pra-pra vnuke.
Sem en "pra" izpustil?
Pravnuke?
Nisva se še pogovarjala o tem, ali bi imela...
Družino. - Mogoče bi se morala.
Čas teče.
Ne razumeta? Vesolje izginja, nič ne moremo.
Nič? - Čisto nič.
No, potem pa...
Lepo te je bilo videti. - Enako.
Veliko sreče s temle.
Hvala.
Vsi bomo umrli.
Pritisni na gumb, da naju spraviš proč.
Saj res, ja.
Sranje.
Ni delovalo.
Vem. Zato pravim sranje.
Se greva igrico?
Kaj?
Da nama bo čas hitreje minil.
Nisi resen.
Ko sem bil otrok in smo potovali z avtom, sva se šla z mamo 20 vprašanj.
Ne bom se šel 20 vprašanj, ko padam skozi neskončno praznino.
No, prav.
Naj ti bo. Ti začni.
Super. Gre za kaj, kar pojemo?
Ne.
Potem se pa predam.
Nisi zaklenil vrat? - Mislil sem, da sem jih.
Končno.
Kaj počneš tukaj? - Kaj neki. Tebe čakam.
Stuart? - Ja?
Oprosti, povej.
Denise, to je tisti drugi jaz, o katerem sem ti govoril.
Živijo. - Živijo.
Mi poveš, zakaj si dal napravo Bertu in Kripkeju?
Ker bova midva ostala tukaj.
Prav, super. "Tukaj bova ostala.
Super. Ni mi treba rešiti vesolja, samo prežvekovati moram."
Tvoj drugi jaz je kreten.
Dobro.
Pojasnil vama bom čim bolj preprosto.
Ker si vpleten
v primarni incident divergence na kvantni ravni,
si brezpogojno vezan s potencialnim reševanjem fragmentacije multiverzuma.
Jasno?
Si edini, ki lahko reši vesolje.
Mogoče ga nočem. -Moraš. - Se ne morem pomeniti s kom drugim?
Z mojim šefom? Sem projekcija iz sosednje propadajoče stvarnosti.
Misliš, da imam šefa?
Kdo ti je gotovo naročil, ob kateri uri pridi v službo.
Tudi če bi hotel rešiti vesolje, nimam več naprave.
Naroči drugo.
Kako lahko obstaja druga? - Kako je lahko ta pogovor resničen?
Ne poslušaš me.
Dovolj imam te naprave in skakanja po vesolju.
Tebe pa sploh, tebe še posebej.
Nikar.
Naj se jaz pomenim s tabo.
V sedmem razredu
sem imel učitelja, g. Morinellia.
On je bil navdih za moj geološki klub.
Klub najprej ni bil priljubljen.
V njem smo bili jaz, Karen Hartman, Larry O'Malley in njegov brat dvojček.
Kako mu je bilo že ime?
Rimalo se je z "Larry".
Nekaj takega kot Berry
ali Harry...
Moj bog, naj že treščim od tla.
Gary O'Malley. Ja, to je bil.
Sem vedel, da se bom spomnil.
PRODAJALNA STRIPOV
"Vrtni center."
Logično.
"Vrtni center."
Kdo bi japonsko? - Jaz, jaz.
Edina slaba plat želodca s štirimi prekati je ta, da sem ves čas lačen.
Vem. Mnjam, bonsaj.
Sojina omaka? Hvala.
Misliš, da delam napako,
ker sem dvignil roke nad tem reševanjem vesolja?
Ni pomembno, kaj mislim jaz. Kaj misliš ti?
Drugače bi bilo, če bi se sam javil za nalogo.
Pa se nisem, zato me ne peče vest.
Svoje življenje živim, sam se odločam.
Dobro.
Sicer pa se ne bo nič zgodilo dolga stoletja. -Res je.
No, ogromno življenj bo izgubljenih ali pa se ne bodo rodila,
in to v vseh vzporednih vesoljih.
Kako je lahko to moja stvar? - Prav gotovo ni.
Hvala. - Če nočeš, da je.
Misliš, da bi moral rešiti vesolje? - Tega nisem rekla.
Denise, nisem junak. Sem propadel umetnik in prodajam stripe.
Tak bednik sem, da prodajam stripe v vseh vesoljih.
Temu ne oporekam. - Malo bi že lahko.
Stuart, sam se odloči.
Junak je lahko vsak, ki se odloči izboljšati življenja drugih.
In kot si rekel, bi reševal vse ljudi, ki živijo
in bodo živeli v vseh vesoljih.
Ampak če se lotim tega, lahko končava v veliko hujšem svetu.
Meni je povsod lepo, če sem s tabo.
Super želodčno tekočino imaš.
Tudi ti.
Stuart Bloom? - Ja, gospod.
Podpišite.
Gary? - Ves dan.
Denise, Gary je.
Vidim. - Se poznamo?
V drugem vesolju sva poročena, a nama ne gre najbolje.
Potem je še druga različica tebe, ki pozna drugo različico nje.
A je mrtva.
Sovražim svojo službo.
Ta ima navodila. - Res?
In garancijo.
"Čestitamo za nakup
interdimenzionalne transportne naprave."
Tudi Bluetooth ima.
Ne razumem. Napravo sta vzela Bert in Barry. Kako lahko obstaja še ena?
Naj vidim.
"Ne uporabljajte je ob vodi,
previdno z majhnimi delci zaradi nevarnosti zadušitve..."
Tule piše... "Gre za kvantni odmev izvirne naprave.
Obstaja in ne obstaja
in se v primeru aktivacije spoji z izvirno napravo."
Nič več ne bom spraševala. Lotiva se dela.
Kyle, Trevor, z Denise zapuščava to vesolje.
Moja misija je preprečiti uničenje same stvarnosti.
Prav. -Velja. - Nimata vprašanj?
Jaz ga imam... Tale "Batman 608" ima madež zaradi vode.
Dobim popust?
Ne. Zbogom.
Kar vzemi ga.
Zdaj pa dovolj.
"Zdaj pa dovolj?" Si zmešan?
Kaj se dogaja?
Padamo!
Ja, razumemo. Kakšno vesolje je to?
Nismo v drugem vesolju. Obtičali smo med vesolji.
Kaj pa je med vesolji?
Nekakšen interdimenzionalen madež.
Kot bi obtičali med ritno luknjo in jajci.
Ogaben si! Spravi nas proč.
Ne moreva, naprava ne deluje.
Ker nista izbrana za rešitelja vesolja.
Ti pa si izbran?
Denise, povej mu. - Res je, on je tisti.
Predstavljajta si, da sem mali Jezus.
Jezus? Resno? Pritisni že na gumb.
Vse se zdi običajno.
Kaj si rekel?
Da je vse videti običajno. - Ne premikaš ustnic.
Tudi ti ne.
Misli drug drugega slišimo.
Zame to ne bo dobro.
Zakaj?
Kaj zakaj? - Zakaj ne bo dobro?
Mama me je kopala do mojega 12. leta.
Prekleto!
MEDIATRANSLATIONS