Šta radiš? - Šta?
Jedeš moj fikus.
Vidi ti to. Baš je dobar.
Ako zanemarimo činjenicu da "jedeš moj fikus" zvuči prljavo,
jedeš njegov fikus.
Dobar je. Probaj. Fino je, probaj.
Šta? Ne. Ne.
Šta?
Lepo miriše.
Zagrizi.
Bože! - Zar ne?
Ovo je neverovatno!
Šta se događa? -Moraš da probaš. -Šališ se. -Samo probaj.
Ovo je nešto najbolje što sam stavio u usta, a stavljao sam svašta.
Mislim da znam šta se događa. -Reći ću ti šta se događa. Ovo je naj...
Šta se događa? - Mislim da preživaš.
Preživa?
"Ljudsko telo je čudo.
Imamo četiri želuca, baš kao i naši preci, krave."
To je smešno. Kako možemo da budemo potomci...
Krava? -U redu. Ovaj svemir je glup. Pritisni to dugme i krenimo...
Njam!
NE PRESKAČI!
OBAVEŠTENI SMO
DA LJUDI TRAŽE SKRIVENE PORUKE
U NAŠOJ UVODNOJ ŠPICI
TRAĆITE VREME
OVDE NEMA ŠTA DA SE VIDI
SAMO ATRAKTIVNA GRAFIKA...
I SUPER PESMA
BAKSUZNI STJUART SPOJLER: KUKURUZ JE UKUSAN
Malo sam istraživao i ispostavilo se
da je ovaj svemir prilično blizak našem pre apokalipse.
Sa nekoliko razlika.
Bejzbol nema pravilo određenog udarača i nemaju slip-in "Skečers".
Baš šteta.
Zar nisi nešto izostavio?
Da vidim. Dobro.
Džon Kugar je i dalje Džon Kugar. Nije vratio prezime Melenkamp.
Imamo četiri želuca i preživamo.
Preživanje. To više nije samo za doručak.
U redu, imamo glatku livadsku travu.
To je za mene. - Divno miriše.
Ko je naručio visoki vijuk? -Ja.
Zubača za gospodina. - Hvala.
I detelina za damu. - Hvala.
"Bon appétit."
Hej, narode. Imam predlog.
Zašto ne bismo ostali u ovoj stvarnosti?
A spasavanje svemira?
Znam, ali budimo iskreni.
Je li ikome od nas jasno kako bi to funkcionisalo? -Ne baš.
Da. A ovo mesto nije savršeno.
Ali nema zlih računara i nikoga ne spaljuju na lomači.
Zaista želiš da ostaneš?
Što da ne? Ionako ne umemo da upravljamo tom glupom mašinom.
Kuda god da odemo, ispadne opasno.
Poslednje mesto je bilo lepo.
Bio sam oženjen ženom koja je mislila da sam lep.
Da. A onda je došlo do nasilnih nereda i morali smo da spasavamo glave.
Svaka ruža ima trnje, Stjuarte.
Pitam se kakvog je ukusa ruža.
Hvala.
Kako je bilo?
Savršeno. - Veoma fino.
Imate li mesta za desert? Kuvar je nabavio kukuruz.
Kukuruz? Pokušavate da nas utovite?
Malo. Ali isplati se.
U redu. Jedan veliki kukuruz za sto.
Šta bismo radili ako ostanemo?
Vodio bih striparnicu. Ti bi radila sa mnom.
Bert bi bio geolog, a Kripki smrad.
Smrad je više hobi nego poziv.
Možda bismo čak mogli i da se venčamo.
Ti me to...
Prosiš?
Zavisi. Da li...
Prihvataš?
Oduvek sam zamišljala ovaj trenutak, ali s manje bljuvotine u ustima.
Nisam hteo da te stavim pred svršen čin.
Samo razmisli.
Uživajte. - Hvala.
To je bilo sjajno. - Da.
Usred toga, jesi li mukala?
Jesam. Naterao si me da mučem.
Mislim da je zbog vegetarijanske ishrane. Poletniji sam.
Jesi. Ogladnela sam.
Hoćeš seno? Imam sena.
Da, daj.
KLASIČNO SENO
Razmišljala sam o onome što si rekao za večerom. -I?
Mislim da bismo ovde mogli da budemo srećni.
Ljudi su ljubazni, hrana je odlična, a čujem da je zdravstvena nega izvrsna.
Razlog više da se ovde skrasimo.
Izvini.
Da? -To smo ja i Kripki. Možemo li da popričamo?
Nije dobar trenutak.
Ili samo uđite.
Ne želimo da ostanemo u Kravogradu. -Zašto?
Dobro nam je išlo u drugim svemirima.
Imao sam odnose u tri od pet.
Priznajem, jedanput s Garijem, ali bio je vrlo velikodušan ljubavnik.
Ako nećete da koristite Leonard-Šeldonov uređaj,
mi bismo krenuli. - I okušali sreću negde drugde.
Šta misliš? Ako uzmu mašinu, ostajemo ovde zauvek.
Meni je to u redu.
Vaš je. - Hvala.
Izgleda da se opraštamo.
Izgleda.
Čujte, znam da nisam bio najbolji saputnik.
I?
I šta?
Zbogom, Kripki. - U redu.
Ćao, Berte. - Ćao.
Zaista će mi nedostajati.
Da.
Imaš li snage za još jedno "mu"? - To ćemo saznati samo na jedan način.
Znaš li šta radiš?
Ja sam svetski poznati fizičar.
Sasvim sam sposoban za interdimenzionalna putovanja.
GLAVNI PREKIDAČ
Berte, prestani da vrištiš. - Ali stradaćemo od pada!
Vidiš li dno?
Ne. - Šta ti to govori?
Da ćemo kad-tad stradati od pada?
Ili ne!
Šta sad?
Ne znam, razmislimo!
Išta? - Ne!
Nastavljamo da vrištimo?
Da, valjda.
Nadam se da smo doneli pravu odluku. - Mislim da jesmo. Ovo je divan svet.
Da.
Solište! - Dođi kod mamice.
VRUĆE I SVEŽE SOLIŠTE
Za dvoje, molim.
Tako je dobro.
Je li ovo morska so? - Himalajska.
O, da.
Ukus planine.
Narode, slušajte me! Svemir se urušava!
Vreme nam ističe!
Moramo nešto da preduzmemo pre nego što bude kasno.
Niko nije bezbedan!
Slobodno me ignorišite, ali dolazi po vas!
Bliži se kraj sveta, narode!
To je Radž. - Ovde nije mrtav. Lepo.
Mislite da možete da nastavite da živite svoje male živote u kućicama?
Dolazi po vas! Dolazi po sve vas!
Radž. - Šta?
Šta radiš? - A na šta ti ovo liči?
Iskreno, na paranoidnu šizofreniju.
Odmah se vraćam.
Jeste li čuli za galaksiju GN-z11?
Ne? - Ne.
To je najudaljenija galaksija vidljiva Hablovim teleskopom, i znate šta?
Retoričko pitanje.
Cela prokleta stvar je nestala. - Kako galaksija može da nestane?
Možda je to zbog prašine na Hablovom teleskopu.
Habl nema prašinu!
Svuda ima prašine.
Slušajte me, nije samo GN-z11.
Isto se dogodilo galaksiji Triangulum i proto-superklasteru Hiperion.
O, ne. -Zašto "o ne"? - "Jupi" je zvučalo pogrešno.
Pokušao sam da pozovem i upozorim sve.
JPL, NASA-u, Belu kuću.
Znate šta su mi rekli? Da sam lud.
Zaista? Urlao si da se svemir bliži kraju
ženi koja se javlja na telefon u Beloj kući i nije te shvatila ozbiljno?
Celi zvezdani sistemi na ivici svemira nestaju.
Što znači... -Izvini, mislim da je prašina.
Znači da će sve što poznajemo i volimo uskoro nestati!
O koliko vremena govorimo? -Ne mnogo.
Trista do četiristo godina.
O, prijatelju. Čak i ako si u pravu, svi ćemo biti mrtvi. Koga je briga?
"Koga je briga?" Reći ću ti koga je briga!
Tvoje pra-pra-pra-pra-pra - pra-pra-pra-pra-pra-pra-
pra-pra-pra-pra-pra-pra-pra unuke.
Ne, još jedno "pra".
Praunuke.
Nismo još razgovarali o osnivanju...
Porodice. - Možda bi trebalo.
Sat otkucava.
Zar ne shvatate? Svemir propada i mi tu ne možemo ništa.
Ništa? - Ama baš ništa.
Dobro. Onda...
Bilo mi je drago. - Takođe.
Srećno s ovim.
Hvala.
Svi ćemo umreti!
Pritisni dugme! Izvuci nas odavde!
O, super, da!
Sranje!
Nije upalilo.
Znam. Zato, sranje.
Jesi li za igru?
Šta?
Da nam prođe vreme.
Šališ se.
Na putovanjima autom u detinjstvu, mama i ja smo igrali Dvadeset pitanja.
Neću da igram Dvadeset pitanja dok padamo kroz beskonačnu prazninu!
U redu.
Ma dobro, imam jedno.
Super. Je li nešto što se jede?
Ne.
Odustajem.
Zar nisi zaključao vrata? - Mislio sam da jesam.
Napokon!
Šta radiš ovde? - Šta misliš? Čekam tebe.
Stjuarte? - Da?
Izvini, izvoli.
Deniz, ovo je onaj drugi ja o kom sam ti pričao.
Hej. - Hej.
Zašto si dao Leonard-Šeldonovu mašinu Bertu i Kripkiju?
Odlučili smo da ostanemo ovde.
U redu. Super! "Odlučili smo da ostanemo ovde.
Super. Ne moram da spasim svemir. Mogu samo da preživam."
Drugi ti je pomalo smrad.
Dobro.
Znate šta? Objasniću što jednostavnije mogu.
Pošto si umešan
u primarni incident divergencije na kvantnom nivou...
Neraskidivo si vezan za potencijalno rešavanje fragmentacije multiverzuma.
Kapiraš?
Ti si jedini koji može da spasi svemir.
Da, pa, možda ne želim. -Moraš! - Mogu li da razgovaram s nekim drugim?
Mojim šefom? Ja sam projekcija iz kolabirajuće susedne stvarnosti.
Misliš da imam šefa?
Neko ti je sigurno rekao u koliko sati radiš.
Čak i kad bih hteo da spasim svemir, više nemam tu napravu.
Naruči drugu!
Kako može da postoji druga? - Kako ovaj razgovor može da se dogodi?
Ne slušaš me.
Završio sam s Leonard-Šeldonovom napravom i skakanjem kroz svemire.
I s tobom! Najviše s tobom!
Nemoj.
Dozvoli da popričam s tobom.
U sedmom razredu
imao sam nastavnika, g. Morinelija.
On me je inspirirao da pokrenem geološki klub.
Isprva nije bio popularan.
Samo ja, Karen Hartman, Lari O'Mali i njegov blizanac.
Ne sećam mu se imena.
Rimovalo se sa "Lari".
Nešto kao Bari
ili Hari...
Bože, daj da udarim u zemlju.
Gari! Gari O'Mali. Tako je.
Znao sam da ću se setiti.
STRIPARNICA
"Baštenski centar".
Ima smisla.
"Baštenski centar".
Ko je spreman za Japansku hranu? -Ja. Ja.
Jedina mana cele te stvari s četiri želuca jeste što sam sve vreme gladan.
Znam. Njam, bonsai.
Soja sos? Hvala.
Misliš li da grešim
što sam odustao od cele te priče o spasavanju svemira?
Nije važno šta ja mislim. Šta ti misliš?
Bilo bi drugačije da sam preuzeo to na sebe.
Ali nisam, pa ne osećam da radim išta loše.
Živim svoj život, donosim sopstvene odluke.
U redu.
Osim toga, ništa se neće dogoditi stotinama godina. -Istina.
Naravno, nebrojeni životi će biti izgubljeni ili se neće ni roditi
u nebrojenim svemirima.
Ali zašto je to moj problem? - Sasvim sigurno nije.
Hvala. - Ukoliko ne želiš da bude.
Dakle, misliš da bi trebalo to da učinim? -Nisam to rekla.
Deniz, nisam heroj. Ja sam propali umetnik koji poseduje striparnicu.
Toliki sam promašaj, da u svakom svemiru u koji idemo imam striparnicu.
Nema spora. - Mogla bi malo da se sporiš.
Stjuarte, ovo je tvoja odluka.
Mislim da svako može da bude heroj ako pokušava da poboljša tuđe živote.
A, kao što si istakao, to bi bili svi ljudi koji postoje
ili će ikada postojati u svakom mogućem svemiru.
Ako to učinim, mogli bismo da završimo u mnogo goroj situaciji od ove sada.
Nema loših situacija dok sam s tobom.
Tvoj bolus je tako ukusan.
Tvoj takođe.
Stjuart Blum? - Da, gospodine.
Možete li da potpišete ovo?
Gari! - Po ceo dan.
Deniz, gle, Gari.
Vidim. - Poznajemo se?
Bili smo venčani u drugom svemiru. Nije uspelo.
Postoji i druga verzija tebe koja je poznavala drugu verziju nje.
Ali mrtav je.
Mrzim ovaj posao.
Gle, ovo ima uputstva. - Zaista?
I garanciju.
"Čestitamo na kupovini
interdimenzionalnog transportnog uređaja."
Ima i "Blutut".
Ne razumem. Ako su Bert i Bari uzeli uređaj, kako postoji još jedan?
Da vidim.
"Ne koristi blizu vode."
"Oprez, mali delovi, opasnost od gušenja."
Evo ga. "Ovo je kvantni odjek izvornog uređaja.
On i postoji i ne postoji,
a kada se aktivira, spojiće se se s izvornim uređajem."
Znaš, prestaću da postavljam pitanja. Idemo.
Još nešto. Kajle. Trevore. Deniz i ja ćemo napustiti ovaj svemir.
Imam misiju da sprečim uništenje same stvarnosti.
U redu. -Važi. -Zaista nemate nikakva pitanja?
Imam ja. Ovaj "Betmen 608" ima fleku od vode.
Može mali popust?
Ne. Zbogom, momci.
Mislim da možeš da ga uzmeš.
U redu, dosta više.
"Dosta više"? Jesi li lud?
Šta se događa?
Padamo!
Da, shvatili smo! Kakav je ovo svemir?
Mislim da nismo stigli u drugi svemir. Zaglavili smo između svemira!
Šta postoji između svemira?
Pretpostavljam neka vrsta interdimenzionalne mrlje.
Zamislite da ste zaglavili između jaja jednog svemira i čmara drugog.
Odvratan si! Izvucite nas odavde!
Pokušali smo. Mašina ne radi.
Zato što niste izabrani da spasite svemir!
A ti jesi?
Deniz, reci mu! - Istina je! On je taj!
Zamislite da sam Neo ili mali Isus!
Isus? Zaista? Samo pritisni dugme!
Sve izgleda normalno.
Šta si rekao?
Rekao sam da izgleda normalno. - Usta ti se ne pomeraju.
Ni tvoja.
Mislim da jedni drugima čujemo misli.
To će biti veliki problem za mene.
Zašto?
Šta zašto? - Zašto će to biti veliki problem?
Mama me je kupala do moje 12. godine.
Dođavola!
MEDIATRANSLATIONS