- Ce faci? - Ce?
Îmi mănânci ficusul.
Ca să vezi... E foarte bun.
Lăsând deoparte faptul că "îmi mănânci ficusul" sună porcos,
îi mănânci ficusul.
E delicios. Gustă!
Ce? Nu!
Ce...
Miroase bine.
Ia și gustă!
- Dumnezeule! - Nu-i așa?
E incredibil!
- Ce se întâmplă? - Trebuie să guști.
- Glumești. - Încearcă!
E cea mai bună chestie pe care am pus-o în gură
și am băgat multe porcării în gură.
Cred că știu ce se întâmplă.
Îți spun eu. E cea mai...
- Ce se întâmplă? - Cred că îți rumegi bolul.
Ce zici că face cu ce?
"Corpul omenesc e un miracol."
"Avem patru stomacuri, la fel ca strămoșii noștri, vacile."
E absurd! Cum să fim descendenții...
vacilor?
Bine... Universul ăsta e idiot. Apasă iar pe buton și să...
Delicios!
NU SĂRIȚI PESTE GENERIC!
AM AFLAT
OAMENII CAUTĂ MESAJE ASCUNSE
ÎN GENERICELE NOASTRE
VĂ PIERDEȚI TIMPUL
NU E NIMIC DE VĂZUT
DOAR GRAFICĂ SOFISTICATĂ
ȘI O PIESĂ MIȘTO
STUART NU POATE SALVA UNIVERSUL DEZVĂLUIRE: PORUMBUL E DELICIOS
M-am documentat și se pare
că acest univers seamănă cu al nostru înainte de apocalipsă.
Câteva diferențe.
În baseball nu e regula aruncătorului desemnat
și nu au Skechers Slip-ins.
Nasol.
Ai omis ceva, amice?
Să vedem... Bine.
John Cougar e tot John Cougar.
N-a mai revenit la numele Mellencamp.
Avem patru stomacuri și rumegăm.
Bolul. Nu mai e doar pentru micul-dejun.
Avem iarbă-albastră de Kentucky.
- Pentru mine. - Miroase delicios.
- Cine a comandat păiuș? - Eu.
- Iarbă Bermuda pentru domnul. - Mulțumesc!
- Și trifoi pentru doamna. - Mulțumesc!
Poftă bună!
Auziți? Am o propunere.
De ce nu rămânem în această realitate?
Parcă voiai să salvezi universul.
Știu, dar să fim sinceri.
Știe vreunul dintre noi cum ar trebui să meargă?
- Nu chiar. - Exact. Și aici nu e perfect.
Dar nu sunt computere malefice, nu e nimeni ars pe rug.
Chiar vrei să rămâi aici?
De ce nu? Nu ne prindem cum funcționează mașinăria aia idioată.
Ajungem mereu în lumi periculoase.
În ultima era bine.
Era să mă căsătoresc cu o femeie care credea că sunt frumos.
Da. Apoi a fost o revoltă violentă și a trebuit să fugim, să ne salvăm.
Toți trandafirii au spini, Stuart.
Oare ce gust are trandafirul?
Mulțumesc!
Cum a fost totul?
- Excelent! - Delicios.
Mai aveți loc pentru desert? Bucătarul tocmai a primit porumb.
Porumb? Încerci să ne îngrași?
Puțin. Dar merită.
Bine. O farfurie mare cu porumb pentru toți.
Ce-am face aici?
Eu aș avea un magazin de benzi desenate. Tu ai lucra cu mine.
Bert ar fi geolog și Kripke ar fi un măgar.
E mai mult un hobby decât o vocație să fiu măgar.
Am putea chiar să ne căsătorim.
Cumva...
mă ceri de soție?
Depinde. Tu...
accepți?
Mi-am imaginat mereu acest moment, dar cu mai puțină vomă în gură.
N-am vrut să te pun într-o situație neplăcută.
Gândește-te!
- Poftă bună! - Mulțumim!
- A fost grozav. - Da.
În toiul acțiunii... ai mugit?
Da. Tu m-ai făcut să mug.
Cred că e de la dieta vegetariană. Sunt mai energic.
Chiar ești. Mi s-a făcut foame.
Vrei niște fân? Am niște fân.
Da, dă-mi!
FÂN CLASIC
- Mă gândeam la ce ai spus la masă. - Și?
Am putea fi fericiți aici.
Oamenii sunt drăguți, mâncarea e bună și sistemul de sănătate e excelent.
Încă un motiv să fie căminul nostru.
Scuze!
- Da? - Suntem eu și Kripke. Putem vorbi?
Nu e un moment potrivit.
Sau intrați.
- Nu vrem să stăm în Orașul Vacilor. - De ce?
Ne-am descurcat destul de bine în celelalte universuri.
Am făcut sex în trei din cinci.
Sigur, într-unul, cu Gary, dar e foarte generos în pat.
Dacă nu folosești dispozitivul,
noi vrem să plecăm.
Să ne încercăm norocul în altă parte.
Ce părere ai? Dacă iau mașinăria, rămânem aici pentru totdeauna.
Nu mă deranjează.
- Puteți s-o luați. - Mulțumesc!
Presupun că ne luăm rămas-bun.
Așa cred.
Știu că n-am fost cel mai bun partener de călătorie.
Și?
Și ce?
- Pa, Kripke! - Bine.
- Pa, Bert! - Pa!
O să-mi fie dor de ei.
Da.
- Poți să mă mai faci să mug? - Aflăm într-un singur fel.
Știi ce faci?
Sunt un fizician de renume mondial.
Sunt absolut capabil să traversez realități interdimensionale.
COMUTATOR PRINCIPAL
- Bert, nu mai țipa! - Dar ne prăbușim și vom muri!
Vezi vreun capăt?
- Nu. - Ce înseamnă asta?
Că vom muri în cele din urmă?
Sau nu!
Și acum?
Nu știu, să ne gândim!
- Ceva? - Nu!
Pot să țip iar?
Cred că da.
Sper că am luat decizia corectă.
Eu așa cred. E o lume frumoasă.
Da.
- Bulgăre de sare. - Hai la mama!
BULGĂRE DE SARE FIERBINTE ȘI PROASPĂT
Două, te rog!
Ce bun e!
- E sare de mare? - De Himalaya.
Da...
Acum simt muntele.
Ascultați-mă! Universul va fi distrus!
Nu mai avem timp!
Trebuie să acționăm înainte să fie prea târziu!
Nimeni nu e în siguranță.
N-ai decât să mă ignori, dar o să vezi tu!
Sfârșitul se apropie, oameni buni!
- E Raj. - Aici nu e mort. Ce bine!
Credeți că puteți să vă trăiți în continuare viețile mărunte?
O să vină pentru tine. O să vină pentru toți!
- Raj! - Ce e?
- Ce faci? - Ce pare?
Sincer să fiu, pare schizofrenie paranoidă.
Revin imediat.
Ai auzit de galaxia GN-z11?
- Nu. - Nu.
E cea mai îndepărtată galaxie pe care o observă telescopul Hubble. Și ia ghiciți.
Nu te obosi. E o întrebare retorică.
Toată s-a dus.
Cum să dispară o galaxie?
Sigur telescopul n-are murdărie pe el?
E Hubble! N-are murdărie!
Murdăria poate fi peste tot.
Ascultă-mă! Nu e doar GN-z11.
Și galaxia Triangulum și proto-super-roiul Hyperion.
- Nu... - De ce spui asta?
"Ura" părea greșit.
Am încercat să-i avertizez pe toți.
JPL, NASA, Casa Albă.
Știți ce mi-au zis? Că sunt nebun.
Serios? I-ai strigat că universul se va sfârși
doamnei care răspunde la telefon la Casa Albă
și nu te-a luat în serios?
Sisteme solare întregi de la marginea universului dispar.
Ceea ce înseamnă...
Singura mea idee e mizerie.
Nu mai e mult până când tot ce cunoaștem și iubim va dispărea.
- Despre cât timp e vorba? - Nu prea mult.
300-400 de ani.
Amice...
Și dacă ai dreptate, o să fim toți morți. Cui îi pasă?
"Cui îi pasă?" Îți spun eu cui.
Stră-stră-stră-stră-stră
stră-stră-stră-strănepoților tăi.
Nu. Mai era un "stră".
Nepoților.
N-am vorbit despre întemeierea...
unei familii.
- Poate ar trebui. - Timpul trece.
Nu înțelegeți? Universul se sfârșește și nu putem face nimic.
- Nimic? - Nici pe naiba!
Bine. Păi...
- Mă bucur că te-am văzut. - Mă bucur că v-am văzut.
- Succes cu toate astea! - Mersi!
O să murim cu toții!
Apasă pe buton! Scoate-ne de aici!
Minunat! Da!
- Rahat! - N-a mers.
Știu. De-asta am zis "rahat".
- Vrei să jucăm un joc? - Ce?
Ca să treacă timpul?
Glumești.
Când eram mic și mergeam cu mașina, jucam "20 de întrebări" cu mama.
Nu joc "20 de întrebări" în timp ce cădem într-un vid nesfârșit.
Bine.
Dă-o naibii! M-am gândit la ceva.
Minunat! E ceva de mâncat?
Nu.
Renunț.
- N-ai încuiat ușa? - Așa credeam.
E timpul.
- Ce faci aici? - Ce pare că fac?
Te aștept.
- Stuart? - Da.
Scuze! Spune!
Denise, el e celălalt "eu" despre care ți-am povestit.
- Salut! - Salut!
Îmi explici de ce le-ai dat chestia Leonard-Sheldon
lui Bert și lui Kripke?
Păi... Am hotărât să rămânem aici.
Bine. Super! "Am decis să rămânem aici."
E minunat. Nu trebuie să salvez universul. Pot să-mi rumeg bolul.
E cam nesimțit.
Bine.
Știi ce? O să-ți explic cât de simplu pot.
Pentru că ești implicat
în incidentul inițial de divergență la nivel cuantic...
Ești legat indisolubil de posibila rezolvare a fragmentării
universului multiplu.
Înțelegi ce spun?
Ești singurul care poate salva universul.
- Da. Poate că nu vreau. - Trebuie!
Aș putea vorbi cu altcineva?
Cu managerul meu? Sunt o proiecție dintr-o realitate care se prăbușește.
Crezi că am manager?
Poate nu manager, dar cineva care ți-a spus la ce oră să vii azi.
Și dacă aș vrea să salvez universul, nu mai am dispozitivul.
Comandă altul!
Cum să mai fie altul? Cum poate să aibă loc discuția asta?
Nu mă asculți.
Am terminat cu chestia Leonard-Sheldon și salturile prin univers.
Și cu tine! Mai ales cu tine!
Nu!
Vorbesc eu cu tine.
În clasa a șaptea
aveam un profesor, dl Morinelli.
El m-a inspirat să înființez un club de geologie.
La început, n-a avut succes.
Eram doar eu, Karen Hartman, Larry O'Malley și un frate geamăn.
Nu-mi amintesc cum îl chema.
Rima cu Larry.
Barry...
Sau Harry...
Doamne! Lasă-mă mă izbesc de pământ.
Gary! Gary O'Malley. Așa îl chema.
Știam că-mi amintesc.
CENTRU DE BENZI DESENATE
Trustul Arbuștilor.
Are logică.
Trustul Arbuștilor.
- Cine vrea mâncare japoneză? - Eu!
Singurul dezavantaj al celor patru stomacuri
e că îmi e foame tot timpul.
Știu. Bonsai.
Sos de soia? Mulțumesc!
Crezi că greșesc
că am renunțat la treaba cu...
salvarea universului?
Nu contează ce cred eu. Tu ce crezi?
Ar fi altfel dacă m-aș fi oferit eu.
Dar nu m-am oferit, așa că nu cred că greșesc.
Îmi trăiesc viața, fac propriile alegeri.
Bine.
În plus, nu se întâmplă nimic câteva sute de ani.
Adevărat.
Sigur, s-ar pierde nenumărate vieți sau nici nu s-ar mai naște,
într-un număr infinit de universuri.
- De ce e problema mea? - Sigur nu este.
- Mulțumesc! - Dacă nu vrei să fie.
- Crezi că ar trebui s-o fac? - N-am spus asta.
Nu sunt erou.
Sunt un artist ratat, falit, care are un magazin de benzi desenate.
Sunt așa de ratat, că în toate universurile am același magazin.
Nu te pot contrazice.
Ai putea, puțin.
Stuart, tu trebuie să decizi.
Cred că oricine poate fi erou
dacă încearcă să facă viața celorlalți mai bună.
Și, așa cum ai spus, ar fi vorba de toți oamenii care există
sau care vor exista vreodată în toate universurile posibile.
Dacă fac asta, am putea ajunge într-o situație mult mai rea
decât cea de acum.
Nu există situații proaste, dacă sunt cu tine.
Bolul tău alimentar are gust grozav.
La fel și al tău, iubito.
- Stuart Bloom? - Da, domnule.
Semnezi pentru ăsta?
- Gary! - Toată ziua.
Denise, uite! E Gary.
- Văd. - Vă cunosc?
Am fost căsătoriți în alt univers. N-a mers.
Și există altă versiune a ta, care cunoștea altă versiune a ei.
Dar a murit.
Urăsc munca asta!
- Uite, ăsta are instrucțiuni. - Serios?
Și garanție.
"Felicitări pentru achiziționarea"
"unui dispozitiv de transport interdimensional."
Are Bluetooth.
Nu înțeleg. Dacă Bert și Barry au luat dispozitivul, cum există altul?
Să caut.
"Nu-l folosiți lângă apă."
"Atenție. Componente mici. Pericol de sufocare." Așa. Uite.
"Acesta este o reproducere cuantică a dispozitivului original."
"Există și nu există în același timp,"
"Când este activat, va fuziona cu dispozitivul original."
Nu mai pun întrebări. Să mergem!
Încă ceva. Kyle. Trevor.
Eu și Denise plecăm din acest univers.
Am misiunea de a împiedica distrugerea realității însăși.
- Bine. - Sigur.
Chiar n-aveți nicio întrebare?
Am eu una. Revista asta "Batman" are o pată de apă.
Mai lași la preț?
Nu. Pa, băieți!
Cred că poți s-o iei.
Bine. Ajunge!
"Ajunge"? Ești nebun?
Ce se întâmplă?
Cădem!
Da, am înțeles asta. Ce fel de univers e ăsta?
Nu cred că am ajuns în alt univers!
Cred că suntem blocați între universuri!
Ce există între universuri?
Bănuiesc că un fel de perineu interdimensional.
Gândiți-vă că suntem între testiculele universului
și anusul altuia.
Ești scârbos! Scoate-ne de aici!
Am încercat. Mașinăria nu funcționează.
Pentru că n-ai fost ales să salvezi universul!
Și tu ai fost ales?
- Denise, spune-i! - E adevărat. El e!
Gândește-te că sunt Neo sau pruncul Isus!
Isus? Pe bune? Apasă odată pe buton!
Totul arată normal.
Ce-ai spus?
Am spus că arată normal.
Nu ți se mișcă gura.
Nici a ta.
Cred că ne auzim gândurile unii celorlalți.
Va fi o mare problemă pentru mine.
De ce?
- De ce ce? - De ce o să fie o mare problemă?
Mama m-a îmbăiat până la 12 ani.
Drăcie!
Testiculele mele au atins apa din toaletă. Mi-am zis că a venit fluxul.