Mida sa teed? - Mis on?
Sa sööd mu viigipuud.
Vaata vaid, see maitseb hästi.
Jättes kõrvale asjaolu, et "sa sööd mu viigipuud" kõlab ropult,
sa sööd ta viigipuud.
See on maitsev. Proovi. - Mida? Ei.
See lõhnab hästi. - Võta üks amps.
Issand! - Eksole.
Uskumatu. - Mis toimub?
Proovi seda. - Sa teed nalja.
Lihtsalt proovi.
Mul pole midagi paremat suus olnud
ja ma olen igasugu hullusi suhu pannud.
Ma vist tean, mis toimub.
Ma ütlen, mis toimub. See on kõige...
Mis toimub? - Sa mäletsed mälu.
Mida ta midatseb?
"Inimkeha on imeline."
"Meil on neli magu nagu meie eellastel lehmadel."
See on jabur. Kuidas me saame põlvneda...
...lehmadest?
See on nõme universum. Vajuta nuppu ja lähme...
Nämma!
Meile on teada antud,
et otsitakse peidetud sõnumeid
meie avatiitritest.
Te raiskate aega.
Siin pole midagi
peale edeva graafika
ja ägeda laulu.
Spoiler: mais on maitsev
Ma uurisin natuke
ja see universum sarnaneb meie omaga
enne apokalüpsist.
On paar erinevust.
Pesapallis pole määratud lööja reeglit. Skechersi sussjalatseid ei ole.
Sellest on kahju.
Kas jätad midagi mainimata?
Vaatame.
John Cougar on ikka John Cougar. Ta ei võtnud Mellencampi nime.
Meil on neli magu ja me mäletseme.
Mäletsemine. Mitte ainult hommikuti. - Meil on siin aasnurmikas.
Minule. - Lõhnab hõrgult.
Kes tellis roog-aruheina? - Mina.
Sõrmrohi härrasmehele. - Tänan.
Ja ristikhein daamile. - Aitäh.
Bon appetit.
Kuulge, ma käin välja ühe mõtte.
Kui jääksime õige siia reaalsusse. - Mis sai universumi päästmisest?
Ma tean, aga olgem ausad,
me keegi ei saanud aru, kuidas seda teha.
Tegelikult mitte.
Jah, see koht pole ideaalne...
...aga pole kurje arvuteid, kedagi ei põletata.
Tahad tõesti jääda? - Miks mitte?
Me ei saa sellest lollist masinast sotti.
Iga järgmine koht osutub ohtlikuks.
Viimane oli kena. Oleksin abiellunud naisega, kes pidas mind ilusaks.
Jah, aga siis puhkes mäss ja me pidime elu eest põgenema.
Igal roosil on ka okkad, Stuart. Huvitav, kuidas roos maitseks.
Aitäh.
Kuidas kõik maitses?
Suurepäraselt. - Imeliselt.
Kas jätsite ruumi magustoiduks? Kokk sai äsja värsket maisi.
Kas tahate meid nuumata? - Veidi, aga see on seda väärt.
Olgu, üks suur mais kogu lauale.
Mida me siia jäädes teeksime?
Mina peaksin koomiksipoodi, sina töötaksid minuga.
Bert oleks geoloog, Kripke oleks sitapea.
Sitapea on rohkem hobi kui kutsumus.
Võibolla me isegi abielluksime.
Kas sa...
...teed ettepaneku? - Oleneb sellest, kas sa...
...nõustud.
Olen alati seda hetke kujutlenud, aga vähema oksega suus.
Ma ei tahtnud sulle survet avaldada. Lihtsalt mõtle sellele.
Nautige. - Aitäh.
See oli väga hea. - Jah.
Kas sa ammusid vahepeal? - Jah. Sa panid mind ammuma.
Arvan, et seda teeb taimetoit. Mul on rohkem energiat.
On tõesti. Mul tekkis nälg.
Kas soovid heina? Mul on heina. - Jah, anna.
Mõtlesin sellele, mida sa õhtusöögil rääkisid.
Ja?
Arvan, et oleksime siin õnnelikud. Inimesed on väga lahked,
toit maitseb, tervishoid olevat hea.
Veel üks põhjus siia kodu rajada.
Vabandust.
Jah? - Kas saame rääkida?
Praegu pole hea aeg.
Või astuge sisse. - Me ei taha lehmalinna jääda.
Miks mitte?
Meil oli teistes universumites hea.
Ma seksisin viiest kolmes,
kuigi ühes Garyga, aga ta oli isetu armatseja.
Kui te Leonardi-Sheldoni seadet ei kasuta,
siis meie läheme.
Proovime kuskil mujal õnne.
Mis arvad? Kui nad masina kaasa võtavad, jääme igaveseks siia.
Olen nõus.
See on teie. - Aitäh.
See on siis hüvastijätt. - Ilmselt küll.
Ma tean, et ma pole olnud parim reisikaaslane.
Ja? - Ja mis?
Hüvasti, Kripke. - Olgu.
Head aega, Bert. - Head aega.
Hakkan neist puudust tundma. - Jah.
Kas jaksad veel ammumist teha? - Teeme proovi.
Kas tead, mida sa teed?
Olen maailmakuulus füüsik.
Olen täiesti võimeline mõõtmete vahel liikuma.
Bert, ära karju. - Aga me kukume surnuks.
Kas sa näed põhja? - Ei.
Mida see sulle ütleb? - Et ükskord kukume surnuks.
Või siis mitte.
Mis nüüd saab? - Ma ei tea. Mõtleme läbi.
Kas on mõtteid? - Ei.
Hakkame uuesti karjuma? - Küllap vist.
Loodan, et tegime õige otsuse. - Arvan, et tegime.
See on ilus maailm. - Näe, soolakivi.
Tule emme juurde.
Kaks, palun.
Nii hea.
Kas ma tunnen meresoola? - See on Himaalaja.
Jah, nüüd tunnen mäge.
Kuulake kõik mind! Universum hävib, meil on vähe aega.
Peame tegutsema, enne kui on hilja. Kõik on ohus.
Võid mind ignoreerida, aga see saab sind kätte.
Lõpuaeg on lähedal, inimesed.
See on Raj. - Ta pole siin kinni seotud. Tore.
Arvate, et saate oma majades edasi elada?
See saab teid kätte. See saab teid kõiki kätte!
Raj? - Mida?
Mida sa teed? - Mis sa ise arvad?
Ausalt öeldes paranoiline skisofreenia. - Olen kohe tagasi.
Kas teate galaktikat GN-z11?
Ei. - Ei.
See on kaugeim Hubble'i teleskoobiga nähtav galaktika. Teate mis?
See oli retooriline küsimus. Kogu kupatus on kadunud.
Kuidas galaktika kaob?
Kas oled kindel, et teleskoobil pole sodi?
See on Hubble. Sel pole sodi. - Sodi satub kõigele.
Kuulake mind! GN-z11 pole ainus.
Kolmnurga galaktika ja Hyperioni protosuperparv ka.
Oh ei. - Miks oh ei?
Oh jaa näis vale.
Ma proovisin kõiki hoiatada. Raketilaborit, NASA-t, Valget Maja.
Nad ütlesid, et ma olen hull.
Kas tõesti? Valges Majas telefonile vastanud naine
ei võtnud tõsiselt su karjeid,
et universum lõpeb?
Universumi servalt kaovad terved tähesüsteemid,
mis tähendab...
Oskan pakkuda vaid sodi.
See tähendab, et varsti on kõik meile tuntu ja kallis kadunud.
Kui pikast ajast me räägime? - Mitte pikast.
Kolm- kuni nelisada aastat.
Isegi kui sul on õigus, oleme kõik surnud. Keda huvitab?
Keda huvitab? Ma räägin sulle, keda huvitab.
Sinu lapse-lapse- lapse-lapse-lapse-lapse-
lapse-lapse-lapse- lapse-lapse-lapse-lapselapsi.
Ei, üks lapse- veel. - Lapselapsed.
Me pole veel pere loomisest rääkinud.
Võibolla peaksime. - Kell tiksub.
Kas te ei saa aru? Universum hävib ja me ei saa midagi teha.
Mitte midagi? - Mitte vähimatki.
Hea küll. Rõõm sind näha. - Rõõm on sind ka näha.
Edu kõige sellega. - Aitäh.
Me saame surma!
Vajuta nuppu, vii meid siit välja. - Muidugi, jah.
Raisk. - See ei toiminud.
Ma tean. Sellepärast "raisk".
Kas tahad mängida? - Mida?
Et aega surnuks lüüa. - Sa teed nalja.
Lapsena autoreisidel mängisin emaga "Kahtekümmet küsimust".
Ma ei mängi "Kahtekümmet küsimust" läbi lõputu tühjuse langedes.
Hea küll.
Kuradile. Mul on üks küsimus.
Tore. Kas see on söödav? - Ei.
Annan alla.
Kas panid ukse lukku? - Oma arust panin.
Oligi juba aeg.
Mida sa siin teed? - Mis sa arvad? Sind ootan.
Stuart? - Jah.
Vabandust, jätka.
Denise, see on teine mina, kellest ma rääkisin.
Hei. - Hei.
Kas sa selgitaksid mulle, miks sa andsid Leonardi-Sheldoni värgi
Bertile ja Kripkele?
Me otsustasime siia jääda.
Ah nii. Lahe. "Me otsustasime siia jääda."
"Ma ei pea universumit päästma ja võin lihtsalt mäletseda."
Teine sina on natuke mölakas. - Hea küll.
Tead, mis? Ma seletan seda võimalikult lihtsalt.
Kuna sina oled põimunud algse lahknemissündmusega
kvanttasandil...
...oled sa lahutamatult seotud killustunud mitmeolekulise universumi
potentsiaalse taastamisega.
Kas mõistad?
Sa oled ainus, kes saab universumi päästa.
Jah, aga äkki ma ei taha. - Sa pead.
Räägiksin kellegi teisega. - Mu ülemusega?
Olen projektsioon kõrvalreaalsusest.
Kas mul saab olla ülemus?
Ehk mitte ülemus,
aga keegi pidi sulle ütlema, mis ajal tulla.
Isegi kui ma tahaksin, ei ole mul enam seadet.
Telli siis uus!
Kuidas saab uus olemas olla? - Kuidas see vestlus saab toimuda?
Sa ei kuula mind.
Mul on kõrini Leonardi-Sheldoni värgist, universumites tuuritamisest
ja kõige rohkem sinust!
Ära mine. Las ma räägin sinuga.
Seitsmendas klassis oli mul õpetaja Morinelli.
Tema innustas mind geoloogiaklubi rajama.
See ei võtnud alguses vedu.
Olime ainult mina, Karen Hartman, Larry O'Malley, tema kaksikvend.
Ma ei mäleta ta nime.
Riimub Blarryga. See oli kas Barry või Harry...
Issand, las ma kukun juba vastu põhja.
Garry. Garry O'Malley. See on õige.
Tuligi meelde.
BoltPuhmas tundub loogiline. BoltPuhmas.
Kes soovib Jaapani toitu? - Mina!
Nelja mao omamise ainus miinus on pidev nälg.
Ma tean. Bonsai. Sojakaste? Aitäh.
Kas ma sinu arvates teen valesti,
kui loobun sellest universumi päästmise asjast?
Minu arvamus ei loe. Mida sina arvad?
Oleks teine lugu, kui see oleks minu valik.
Ma ei tee enda arust midagi valesti. Elan oma elu,
teen ise oma valikuid.
Olgu.
Pealegi ei juhtu mitusada aastat midagi.
Tõsi.
Muidugi lõpmatu hulk elusid lõpeks või isegi ei algaks
lõpmatus hulgas universumites, aga miks see minu probleem on?
Kindlasti ei olegi.
Aitäh. - Kui sa ise ei taha.
Sa arvad, et ma peaks seda tegema? - Ma ei öelnud seda.
Ma pole kangelane, vaid rahatu kunstnik, kellel on koomiksipood.
Olen selline luuser,
et mul on igas universumis koomiksipood.
Ei vaidle vastu. - Sa võiksid natuke vaielda.
Stuart, see on sinu otsus.
Igaüks võib olla kangelane,
kui ta püüab teiste elu parandada.
Ise ütlesid, et need oleks kõik praegused ja tulevased inimesed
igas võimalikus universumis.
Kui ma seda teen,
võime sattuda praegusest märksa hullemasse olukorda.
Ükski olukord pole hull, kui ma olen sinuga.
Mälu maitseb hästi. - Püüa kinni.
Stuart Bloom? - Jah.
Kas kirjutate alla?
Gary?
Päev läbi. - Denise, vaata, Gary on siin.
Ma näen. - Kas ma tunnen teid?
Olime teises universumis abielus. Läks luhta.
Sinust on veel üks versioon, kes tundis tema teist versiooni,
aga ta on surnud.
Vihkan seda tööd.
Vaata, sellel on juhend kaasas. - Kas tõesti?
Ja garantii.
Õnnitleme interdimensionaalse transpordiseadme ostu puhul.
Sellel on Bluetooth.
Kui Bert ja Barry võtsid seadme, kuidas saab teine veel olla?
Mitte kasutada vee lähedal. Lämbumisoht väikeste osade tõttu.
Siin see on. See on algse seadme kvantkaja.
See ühtaegu on ja ei ole olemas.
Aktiveerimisel ühineb see algse seadmega.
Ma parem ei küsi rohkem midagi. Lähme.
Ainult üks asi veel. Kyle, Trevor,
lahkume siit universumist,
sest minu ülesanne on ära hoida reaalsuse häving.
Olgu. - Muidugi.
Kas teil pole küsimusi? - Mul üks on.
Sellel Batman 608-l on veeplekk. Kas saad hinnas järele anda?
Ei. Hüvasti, kutid.
Sa võid selle lihtsalt võtta.
Lõpeta ära. - Lõpeta ära? Hull oled või?
Mis toimub? - Me kukume.
Jah, sellest saime aru. Missugune universum see on?
Me vist ei jõudnud teise universumisse.
Oleme universumite vahel lõksus. - Mis on universumite vahel?
Pakun, et mingi interdimensionaalne lahkliha.
Kujutle, et oled lõksus universumite kerade
ja perseaugu vahel.
Sa oled rõve. Aita meid siit välja.
Me proovisime, aga masin ei tööta.
Sest teid pole valitud universumit päästma.
Ja sind on? - Denise, ütle talle.
See on tõsi. Ta on tema. - Kujutle, et ma olen Neo või Jeesus.
No tõesti. Jeesus? Vajuta lihtsalt nuppu.
Kõik näib normaalne. - Mida sa ütlesid?
Ütlesin, et näib normaalne. - Su suu ei liigu.
Sinu oma samuti mitte.
Arvan, et kuuleme üksteise mõtteid.
See on minu jaoks suur probleem. - Miks?
Mis miks? - Miks see suur probleem on?
Ema vannitas mind, kuni olin kaksteist. Kurat.
Tõlkinud: Alar Helstein Iyuno