- Hvad laver du? - Hvad?
Du spiser mit figentræ.
Ser man det. Det er virkelig godt.
Hvis vi ser bort fra, at "du spiser mit figentræ" lyder frækt -
- så spiser du hans figentræ.
- Det er lækkert. Prøv det. - Hvad? Nej. Nej.
- Det dufter godt. - Tag en bid.
- Åh gud! - Ja, ikke?
- Utroligt. - Hvad sker der?
- Prøv det. - Seriøst?
Prøv det nu bare.
Det er det bedste, jeg har puttet i munden -
- og jeg har puttet vilde ting i munden.
Jeg ved, hvad der foregår.
Det skal jeg sige dig. Det er det mest...
- Hvad sker der? - Jeg tror, du tygger på drøv.
Hvad gør hun med sin hvad?
"Menneskekroppen er et mirakel.
Vi har fire maver, ligesom vores forfædre, køerne."
Det er latterligt, hvordan kan vi nedstamme fra...
Køer?
Okay, det her univers er dumt. Tryk på knappen, og lad os få...
Mums!
Vi har fået at vide
At folk leder efter skjulte budskaber i vores intro
Du spilder din tid
Der er intet at se her Kun nogle fede effekter...
Og en fed sang
Spoiler: Majs er toplækkert
Jeg har researchet lidt, og det her univers ligner vores -
- før apokalypsen. Et par forskelle.
Baseball har ikke DH-reglen, og de har ikke Sketchers Slip-In'er.
Det er træls.
- Udelader du måske noget? - Lad os se.
John Cougar er stadig John Cougar. Han tog aldrig tilbage til Mellencamp.
Vi har fire maver og tygger drøv.
- Drøv. Fire gange morgenmad. - Okay, vi har Kentucky Bluegrass.
- Det er mig. - Dufter skønt.
- Hvem valgte den høje svingel? - Mig.
- Bermuda til herren. - Tak.
- Og kløveren til damen. - Tak.
Bon appétite.
Jeg vil sige noget.
- Skal vi ikke blive her? - Skulle vi ikke redde universet?
Jeg ved det, men lad os være ærlige -
- vidste vi overhovedet, hvordan det skulle fungere?
Ikke rigtig.
Okay. Og ja, det her sted er ikke perfekt.
Men her er ingen onde computere eller menneskeafbrændinger.
- Vil du blive her? - Hvorfor ikke?
Vi kan ikke få styr på den dumme maskine.
Alle steder, vi tager hen, er farlige.
Det sidste sted var fint. Jeg fandt en kvinde, der syntes, jeg var smuk.
Ja. Så var der et voldeligt oprør, og vi måtte flygte for livet.
Alle roser har torne, Stuart. Gad vide, hvordan roser smager.
Tak.
Hvordan smagte det?
- Fremragende. - Fantastisk.
Er der plads til dessert? Kokken har lige købt majs.
- Majs? Prøver du at fede os op? - Lidt, men det er det værd.
Fint. En stor majs til hele bordet.
Hvad skulle vi lave, hvis vi blev her?
Jeg ville drive en tegneseriebutik, og du ville arbejde med mig,
Bert ville være geolog, og Kripke ville være et røvhul.
Røvhul er mere en hobby end et kald.
Måske kunne vi endda blive gift.
Sidder du og...
- Frier? - Måske, siger du...
...ja?
Jeg havde forestillet mig dette øjeblik med mindre opkast i munden.
Jeg ville ikke bringe dig i forlegenhed, men tænk over det.
- Velbekomme. - Tak.
- Det var virkelig godt. - Ja.
- Sagde du "muh" i midten? - Ja. Du fik mig til at muhe.
Jeg tror, det er vegetarkosten. Jeg er mere livlig.
Ja, jeg er virkelig blevet sulten.
- Vil du have hø? Jeg har hø. - Ja, giv mig det.
Jeg tænkte på det, du sagde under middagen.
Og?
Jeg tror, vi kan blive lykkelige her. Folk er virkelig søde.
Maden er fantastisk. Sundhedsvæsenet er godt.
Endnu en grund til at kalde det her hjem.
Undskyld.
- Ja? - Det er os. Kan vi tale sammen?
Dårligt tidspunkt.
- Vi kommer ud nu. - Vi vil ikke blive i Kokøbing.
Hvorfor ikke?
Vi klarede os godt i de andre universer.
Jeg havde sex i tre ud af fem -
- og ja, den ene var Gary, men han var en generøs elsker.
Hvis I ikke vil bruge apparatet, så vil vi gerne.
Vi prøver lykken et andet sted.
Hvad synes du? Hvis de tager maskinen, så skal vi blive her.
Det er fint med mig.
- Værsgo. - Tak.
- Så er det vel farvel. - Det er det vel.
Jeg ved, jeg ikke har været den bedste rejsefælle.
- Og? - Og hvad?
- Farvel, Kripke. - Okay.
- Farvel, Bert. - Farvel.
- Jeg vil savne dem. - Ja.
- Har du et muh mere i dig? - Lad os finde ud af det.
Ved du, hvad du gør?
Jeg er en verdenskendt fysiker.
Jeg kan godt krydse interdimensionelle virkeligheder.
- Bert, hold op med at skrige. - Men vi falder i døden!
- Kan du se en bund? - Nej.
- Hvad siger det dig? - Vi falder i døden på et tidspunkt.
Eller ikke.
- Hvad så nu? - Lad os tænke det igennem.
- Har du noget? - Nej.
- Så tilbage til at skrige? - Ja, det tror jeg.
- Jeg håber, vi gjorde det rette. - Det tror jeg.
- Det er en smuk verden. - Åh, saltsten.
Kom til mor.
To, tak.
Så godt.
- Smager jeg havsalt? - Det er fra Himalaya.
Ja, der er bjerget.
Hør efter, alle sammen! Universet kollapser, vi løber tør for tid!
Vi må handle, før det er for sent! Ingen er i sikkerhed!
Ignorer mig eller ej, men det kommer efter dig!
Enden er nær.
- Det er Raj. - Det var da dejligt.
I tror, I kan leve jeres små liv i jeres små huse.
Den kommer efter jer, den kommer efter jer alle!
- Raj. - Hvad?
- Hvad laver du? - Hvad ser det ud som?
- Paranoid skizofreni. - Jeg er straks tilbage.
Kender I galaksen GN-Z-11?
- Nej. - Nej.
Det er den fjerneste galakse, Hubble-teleskopet kan se. Gæt engang.
Glem det, det var et retorisk spørgsmål. Det hele er væk.
Hvordan kan en galakse forsvinde?
Og der sidder ikke snask på Hubble-teleskopet?
- Det er Hubble, det har ikke snask! - Det sker for alt.
Hør på mig! Det er ikke kun GN-Z-11 -
- også Triangulumgalaksen og Hyperion Proto-superklyngen!
- Åh nej. - Hvorfor "åh nej"?
"Åh ja" lød forkert.
Jeg har prøvet at ringe og advare alle. JPL, NASA, Det Hvide Hus.
Ved I, hvad de sagde? At jeg var skør!
Virkelig? Du skreg, at universet er ved at gå under -
- til telefondamen i Det Hvide Hus, og hun tog dig ikke alvorligt?
Hele stjernesystemer i udkanten af universet forsvinder -
- hvilket betyder...
Undskyld, jeg har kun snask.
Der er ikke meget tid, før alt, vi kender og elsker, er væk!
- Hvor meget tid taler vi om? - Ikke meget.
Tre- til firehundrede år.
Der vil vi alle jo alligevel være døde. Hvem går op i det?
Hvem? Det skal jeg sige dig!
Dine tip-tip-tip-tip-tip -
- tip-tip-tip-tip-tipoldebørn!
- Vent. Et tip mere. - Børnebørn.
Vi har ikke talt om at stifte familie.
- Det burde vi måske. - Uret tikker.
Forstår I det ikke? Universet går under, og vi kan ikke gøre noget ved det.
- Intet? - Ikke en skid.
- Okay. Godt at se dig. - I lige måde.
- Held og lykke. - Tak.
Vi dør!
- Tryk på knappen, få os ud herfra! - Nå ja.
- Pis. - Det virkede ikke.
Det ved jeg. Deraf "pis".
- Skal vi lege en leg? - Hvad?
- Få tiden til at gå? - Det er løgn.
Når vi var på bilture som barn, legede min mor og jeg 20 spørgsmål.
Jeg leger ikke 20 spørgsmål, mens jeg falder gennem et endeløst tomrum.
Fint.
Okay, glem det. Jeg har en.
- Fedt. Er det noget, man spiser? - Nej.
Jeg giver op.
- Låste du ikke døren? - Det troede jeg.
Endelig kom du.
- Hvad laver du her? - Jeg venter på dig.
- Stuart? - Ja?
Undskyld, sig frem.
Denise, det er den anden mig, jeg fortalte dig om.
- Hej. - Hej.
Vil du forklare, hvorfor du gav Leonard/Sheldon-dimsen -
- til Bert og Kripke?
Vi har besluttet os for at blive her.
Okay, fedt. Vi besluttede at blive her.
Jeg behøver ikke redde universet, jeg kan bare tygge min skide drøv!
- Den anden dig er lidt af en nar. - Godt så.
Ved du hvad? Jeg forklarer det så simpelt, jeg kan.
Fordi du er viklet ind i den primære afvigelseshændelse -
- på et kvanteniveau...
...er du bundet til den potentielle opløsning af fragmenteringen -
- af multistatuniverset.
Forstår du?
Du er den eneste, der kan redde universet!
- Måske vil jeg ikke. - Det skal du!
- Er der en anden, jeg kan tale med? - En chef?
Jeg er en projektion fra en anden virkelighed.
Tror du, jeg har en chef?
Måske ikke en chef -
- men nogen må fortælle dig, hvornår du skal møde ind.
Selv hvis jeg ville "redde universet", så har jeg ikke apparatet mere.
Så bestil et nyt!
- Hvordan kan der være flere? - Hvordan kan denne samtale finde sted?
Du hører ikke efter!
Jeg er færdig med Leonard-Sheldon-dimsen og universet -
- og dig, mest af alt dig!
Lad være. Lad mig tale med dig.
I syvende klasse havde jeg en lærer, hr. Marinelli.
Det var ham, der inspirerede mig til at starte en geologiklub.
Det slog ikke an i starten.
Det var bare mig, Karen Hartman og Larry O'Malley. Han havde en tvillingebror.
Jeg kan ikke huske hans navn.
Det rimede på Larry. Det var Barry eller Harry.
Lad mig ramme jorden.
Garry! Garry O'Malley. Der var den.
Jeg vidste det.
Græscentralen. Det giver mening.
- Hvem er klar til japansk mad? - Mig!
Ulempen ved det med fire maver er, at jeg er konstant sulten.
Ja. Bonsai! Sojasauce? Tak.
Synes du, det er forkert af mig -
- at droppe alt det med at redde universet?
Det er lige meget, hvad jeg synes. Hvad synes du?
Det var noget andet, hvis jeg selv havde meldt mig.
Så jeg føler ikke, jeg gør noget forkert ved at leve mit liv -
- og træffe mine egne valg.
Okay.
Desuden sker der ikke noget før om hundredvis af år.
Det er sandt.
Der ville gå et uendeligt antal liv tabt og aldrig blive født -
- i et uendeligt antal universer, men hvordan er det mit problem?
Det er det bestemt ikke.
- Tak. - Medmindre du ønsker det.
- Så du synes, jeg skal gøre det? - Det sagde jeg ikke.
Jeg er ingen helt. Jeg er en falleret kunstner med en tegneseriebutik.
Faktisk er jeg sådan en fiasko -
- at jeg ejer en tegneseriebutik i alle universerne.
- Ingen diskussion. - Du kunne godt diskutere lidt.
Stuart, det er din beslutning.
Jeg tror, alle kan være helte, hvis de vil gøre livet bedre for andre.
Og det ville jo være alle mennesker, der eksisterer og vil eksistere.
I alle mulige universer.
Hvis jeg gør det -
- kan vi ende i en meget værre situation, end vi er i lige nu.
Der er ingen dårlige situationer, så længe vi er sammen.
- Det smager godt. - I lige måde.
- Stuart Bloom. - Javel.
Skriv under her, tak.
Gary.
- Hele dagen. - Denise, se, det er Gary.
- Ja, det kan jeg se. - Kender jeg jer?
Vi var gift i et andet univers. Det gik ikke.
Der er også en version af dig, der kendte en version af hende -
- men han er død.
Jeg hader det her job.
- Se, der følger instrukser med. - Virkelig?
Og en garanti.
Tillykke med købet af en interdimensionel transportanordning.
Den har Bluetooth.
Hvis Bert og Barry tog anordningen, hvordan kan der så være flere?
Brug ikke nær vand. Advarsel, kvælningsfare for små dele.
Her er det. Det er et kvanteekko af den originale anordning.
Den både eksisterer og eksisterer ikke -
- og når den aktiveres, smelter den sammen med den originale anordning.
Jeg holder bare op med at stille spørgsmål. Kom så.
Lige en sidste ting. Kyle. Trevor.
Vi forlader dette univers -
- fordi jeg er på en mission for at forhindre ødelæggelsen af virkeligheden.
- Okay. - Klart nok.
- Har I ingen spørgsmål? - Jeg har et.
Batman 608 har en vandplet. Er du fleksibel med prisen?
Nej. Farvel, venner.
Du kan bare tage den.
- Slap af! - Slap af? Er du skør?
- Hvad sker der? - Vi falder.
Ja, det har vi forstået. Hvad er det her for et univers?
Jeg tror ikke, vi er nået til et andet univers.
- Vi er fanget mellem universer. - Hvad eksisterer mellem universer?
Et interdimensionelt ødeland.
Se det som at være fanget mellem ét univers' nosser -
- og et andets røvhul.
Du er så klam. Få os ud herfra!
Vi har prøvet. Maskinen virker ikke.
Fordi du ikke er udvalgt til at redde universet.
- Men det er du? - Denise, fortæl ham det.
- Det er sandt. Han er ham. - Tænk på mig som Neo eller måske Jesus.
Jesus, så tryk dog på knappen!
- Alt ser normalt ud. - Hvad sagde du?
- Jeg sagde, det ser normalt ud. - Din mund bevæger sig ikke.
Det gør din heller ikke.
Jeg tror, vi hører hinandens tanker.
- Det bliver et stort problem for mig. - Hvorfor?
- Hvad? - Hvorfor bliver det et stort problem?
Min mor badede mig, til jeg var 12. Fandens!