- Co to děláš? - Co?
Žužláš mi fíkus.
No vidíš. Je moc dobrý.
Ponechme stuanou, že "žužuáš mi fíkus" zní úchyuně.
Žužuáš mu fíkus.
Je výborný. Zkus ho.
Co...? Ne. Ne.
Co...?
Hezky voní.
Ochutnej.
- To je něco! - Viď?
Neuvěřitelný!
- Co se to děje? - Tohle musíš zkusit.
- Žeutuješ. - Jen to zkus.
Tohue je ta nejuepší věc, co jsem kdy měu v puse,
a to jsem měu v puse nejvůznější věci.
Myslím, že vím, co se děje.
Já ti řeknu, co se děje. Tohle je to nej...
- Co se to děje? - Myslím, že přežvykuješ potravu.
Cože děuá s čím?
"Lidské tělo je zázrak.
Máme čtyři žaludky. Přesně jako naši předci, krávy."
To je absurdní. Jak bysme mohli pocházet z...
... krav?
Tenhue vesmíu je ujetej. Zmáčkni to tuačítko a...
Mňam!
NEPŘESKAKOVAT!
DONESLO SE NÁM,
ŽE LIDÉ HLEDAJÍ SKRYTÉ VZKAZY
V NAŠICH ÚVODNÍCH TITULCÍCH.
PLÝTVÁTE ČASEM.
NENÍ TU NIC K VIDĚNÍ.
POUZE POVEDENÁ GRAFIKA...
53 4B 52 59 54 59 20 56 5A 4B 41 5A
A HUSTEJ SONG
JAK STUART NEZACHRÁNIL VESMÍR - 6. díl
Trochu jsem pátral a ukázalo se,
že tenhle vesmír je dost podobný tomu našemu před apokalypsou.
Pár rozdílů:
baseball nemá stejná pravidla jako u nás
a nemají tu nazouvací boty Skechers.
To je opruz.
Nevynechau jsi něco, kámo?
Tak schválně. Dobře,
John Cougar je pořád John Cougar.
Nikdy se nevrátil ke jménu Mellencamp.
Máme čtyři žaludky a přežvykujeme.
Ano. A nejenom snídani.
Dobrá, máme tu lipnici luční.
- Ta je pro mě. - Voní to skvěle.
- Kdo měl vysokou kostřavu? - Já.
- Bermudská tráva pro pána. - Děkuju.
- A jetel pro dámu. - Děkuju.
Dobrou chuť.
Poslyšte. Jen tak něco nadhodím.
Co takhle v téhle realitě zůstat?
A co to tvoje zachraňování vesmíru?
Já vím, ale přiznejme si to.
Věděl z nás vůbec někdo jasně, jak to má fungovat?
Ani ne.
Přesně. A jo, není to tady dokonalé.
Ale nejsou tu zlé počítače a nikoho tu neupalujou.
Vážně tu chceš zůstat?
Proč ne? Neumíme ovládat ten pitomej stroj,
a všude, kde skončíme, je to nakonec nebezpečné.
Naposledy to bylo fajn.
Oženil jsem se se ženskou, pro kterou jsem byl krásnej.
A pak tam vypukly násilné nepokoje a my museli zdrhat o život.
Každá růže má trny, Stuarte.
Jak asi chutná taková růže?
Děkuju.
Bylo vše v pořádku?
- Výbouné. - Vynikající.
Nechali jste si místo na dezert? Kuchař zrovna dostal kukuřici.
Kukuvici? Vy nás chcete vykvmit?
Malinko. Ale stojí za to.
Tak jednu veukou kukuvici pvo ceuý stův.
Co budeme dělat, když zůstaneme?
Vedl bych obchod s komiksy. Ty bys dělala se mnou.
Bert by byl geolog a Kripke by byl kretén.
Bejt kuetén je spíš koníček než povouání.
Možná bysme se mohli i vzít.
Ty mě...
... žádáš o ruku?
Přijde na to.
Přijímáš?
Vždy jsem o tomhle okamžiku snila, ale ne se zvratky v puse.
Nechtěl jsem tě do ničeho tlačit.
Jen o tom popřemýšlej.
- Dobrou chuť. - Děkuju.
- To bylo fakt skvělý. - Jo.
Ty jsi v polovině... zabučela?
Ano. Dohnal jsi mě k tomu.
To bude tou vegetariánskou stravou. Jsem plnej energie.
To teda jsi. Pěkně mi z toho vyhládlo.
Chceš trochu sena? Někde tu mám seno.
Jo, dávej.
SENO - KLASIK
Přemýšlela jsem o tom, co jsi říkal u večeře.
A...?
Mohli bychom tu být šťastní.
Lidi jsou moc milí, jídlo je skvělé a zdravotnictví prý taky ujde.
O důvod víc to tu nazývat domovem.
Promiň.
- Jo? - To jsem já a Kripke. Můžeme dál?
Teď se to nehodí.
Nebo vstupte.
My nechceme zůstat v Kuavském městě.
Proč ne?
V ostatních vesmírech se nám vedlo dobře.
Ve tfech z pěti z nich jsem měu sex.
Ano, jednou to byuo s Gauym, aue on je veumi pozouný miuenec.
Jestli vy ten přístroj použít nechcete, my bysme rádi vyrazili.
Zkusit štěstí jinde.
Co myslíš? Když si ho vezmou, zůstaneme tu navždy.
S tím se smířím.
- Je jenom váš. - Děkuju.
Takže, nadešeu čas voučení.
Asi jo.
Posvouchejte, nebyu jsem zuovna nejuepší spouečník na cesty.
A...?
Co a?
- Sbohem, Kripke. - Dobve.
- Sbohem, Berte. - Sbohem.
Trochu mi budou chybět.
Jo.
- Zvládneš ještě jedno bú? - Můžeme to zkusit zjistit.
Víš, co děláš?
Já jsem světově uznávaný fyzik.
Dokážu bez puobuému cestovat inteudimenzionáuními veauitami.
VYPÍNAČ
- Beute, pfestaň ječet. - Ale padáme střemhlav smrti!
Už vidíš dno?
Ne.
A co ti to víká?
Že padáme střemhlav smrti, která nakonec přijde?
Nebo ne!
Tak co teď?
Nevím, pojďme to pvomysuet!
- Napadá tě něco? - Ne!
Takže se vrátíme k ječení?
Jo, asi jo.
Doufám, že jsme se rozhodli správně.
Myslím, že jo. Je to krásnej svět.
Jo.
- Solný liz. - Pojď k mamince.
HORKÝ A ČERSTVÝ SOLNÝ LIZ
Dvakrát, prosím.
To je tak dobrý.
- Cítím mořskou sůl? - Je himálajská.
No jo.
Jasně, horská.
Všichni mě poslouchejte! Vesmír se hroutí!
Dochází nám čas!
Musíme jednat, než bude příliš pozdě.
Nikdo není v bezpečí!
Ignorujte mě, jak chcete, ale dožene vás to!
Konec světa se neúprosně blíží!
- To je Raj. - Tady není mrtvej. To je fajn.
Myslíte si, že můžete dál žít své prťavé životy ve svých domečcích?
Blíží se to k vám! Blíží se to k vám všem!
Raji.
Co je?
- Co to děláš? - Jak to asi vypadá?
Upřímně, jako paranoidní schizofrenie.
Hned jsem zpátky.
Jste obeznámeni s galaxií GN-z11?
- Ne. - Ne.
To je nejvzdálenější galaxie, kterou Hubble zachytil, a hádejte co?
Neobtěžujte se, je to řečnická otázka.
Celá je kompletně pryč.
Jak může galaxie zmizet?
A nemůže mít Hubbleův teleskop na čočce nějakou šmouhu?
Je to Hubble! Ten nemá šmouhu!
Šmouhám se nic nevyhne.
Poslouchejte mě. Není to jen GN-z11.
Je to i galaxie v Trojúhelníku a Hyperionova protosuperkupa galaxií.
- Ale ne. - Proč "ale ne"?
"Ale jo" znělo blbě.
Já se snažil všechny obvolat a varovat.
JPL, NASA, Bílý dům.
A víte, co mi řekli? Řekli, že jsem magor.
Opravdu? Řval jsi, že se blíží konec vesmíru,
na paní, co v Bílém domě zvedá telefony,
a ona tě nebrala vážně?
Celé hvězdné soustavy na okraji vesmíru najednou mizí.
Což znamená...
Promiň, sázím na tu šmouhu.
... že není moc času, než všechno, co známe a milujeme, zmizí.
- Kolik času teda máme? - Není ho moc.
Tři sta až čtyři sta let.
Ale kámo.
To už stejně budeme mrtví. Koho to zajímá?
"Koho to zajímá?" Já ti řeknu koho!
Tvoje pra-pra-pra...
... pra-pra-pravnoučata.
Moment. Ještě jedno pra.
Pravnoučata.
Ještě jsme o založení rodiny...
... nemluvili.
- Možná bychom měli. - Hodiny tikají.
Copak to nechápete? Vesmír končí, a my s tím nic nezmůžeme.
Nic?
Zhola nic.
Dobře...
- Rád jsem tě viděl. - Já tebe taky.
Hodně štěstí tady s tím.
Díky.
Všichni tady zemřeme!
Zmáčkni to tlačítko! Dostaň nás odsud!
No jasně, jo.
Do hajzvu!
Nic se nestalo.
Já vím. Pvoto - do hajzvu.
Chceš si zahrát jednu hru?
Co?
Na ukrácení dlouhé chvíle?
Děuáš si pudeu?
Jako kluk jsem s mámou na cestách autem hrával dvacet otázek.
Nebudu huát dvacet otázek, zatímco padáme nekonečnou puázdnotou!
Dobře.
Fajn, kašvu na to. Jednu mám.
Skvělý. Dá se to sníst?
Ne.
Dám se poddat.
- Ty jsi nezamknul? - Zamknul.
Už bylo načase.
- Co tady děláš? - Co bych asi dělal?
Čekám na tebe.
- Stuarte? - Jo? -No?
Promiň, ty první.
Deniso, tohle je to moje druhé já, o kterém jsem ti říkal.
- Ahoj. - Ahoj.
Vysvětlíš mi, proč jsi dal tu Leonardovo-Sheldonovu věc
Bertovi a Kripkemu?
My jsme se rozhodli zůstat tady.
No výborně! Super! "My jsme se rozhodli zůstat tady.
Skvělý. Nemusím zachraňovat vesmír.
Stačí mi jenom přežvykovat."
To tvoje druhé já je debil.
Dobře.
Víš co? Vysvětlím ti to tak jednoduše, jak jen umím.
Jelikož jsi provázaný
s primárním bodem divergence na kvantové úrovni...
... jsi neoddělitelně vázaný na potenciální řešení
fragmentace multivesmíru.
Chápeš, co ti říkám?
Jsi jediný, kdo může zachránit vesmír.
- Jo, ale možná se mi nechce. - Jenže musíš!
Můžu mluvit ještě s někým jiným?
Jako s mým manažerem? Já jsem projekce z hroutící se reality.
Myslíš, že mám manažera?
Možná ne manažera, ale někdo ti musel říct, v kolik máš dnes přijít.
I kdybych vesmír chtěl zachránit, já už ten přístroj nemám.
Tak si objednej další!
- Jak může být další? - Jak se může dít tenhle rozhovor?
Ty mě neposloucháš.
S tím Leonardovo-Sheldonovým krámem a různými vesmíry končím.
I s tebou! Hlavně s tebou.
Počkej.
Já si s tebou promluvím.
V sedmé třídě jsem měl učitele pana Morinelliho.
To on mě inspiroval k založení geologického kroužku.
Ze začátku se to moc nechytlo.
Byli jsme tam já, Karen Hartmanová, Larry O'Malley a jeho dvojče.
Nevybavuju si jméno.
Rýmovalo se s "Larry".
Bylo to jako Barry...
... nebo Harry...
Bože. Ať už dopadnu na zem.
Gary! Gary O'Malley. To je ono.
Věděl jsem, že si vzpomenu.
KOMIKS CENTRUM
Strom Hub.
To dává smysl.
Strom Hub.
- Kdo si dá japonské jídlo? - Já! Já!
Jedinou nevýhodou těch čtyř žaludků je,
že mám neustále hlad.
Přesně.
Bonsaj.
Sójovku? Děkuju.
Myslíš si, že dělám chybu,
když se vykašlu na celou tu
záchranu vesmíru?
Nezáleží na tom, co si myslím já. Co si myslíš ty?
Bylo by to jiné, kdybych se na to přihlásil.
Což se nestalo, takže nemám pocit, že bych dělal něco špatnýho.
Žiju si po svém, dělám vlastní rozhodnutí.
Dobře.
Navíc stovky let se vlastně nic neděje.
Pravda.
Sice by bylo ztraceno nekonečně mnoho životů nebo by se nenarodily,
a to napříč nekonečným množstvím vesmírů.
- Ale odkdy je to můj problém? - To rozhodně není.
- Děkuju. - Pokud o to sám nestojíš.
- Myslíš, že bych to měl udělat? - To jsem neřekla.
Já nejsem hrdina. Jsem zkrachovalý umělec s obchodem s komiksy.
Jsem takovej lúzr, že všude, kde skončíme, mám obchod s komiksy.
Bez diskuse.
Mohla bys oponovat.
Stuarte, to rozhodnutí je na tobě.
Jen myslím, že každý může být hrdina,
pokud se snaží ostatním udělat život lepší.
A jak jsi sám řekl, jde o všechny lidi, kteří existujou
nebo kdy existovat budou, a v každém možném vesmíru.
Když to udělám, mohli bysme skončit v mnohem horší situaci,
než v jaké jsme teď.
Nejsou špatné situace, dokud jsem s tebou.
Tvoje přežvejkaná strava je skvělá.
Nápodobně, kotě.
- Stuart Bloom? - Ano.
Můžete mi to podepsat?
- Gary? - Odjakživa.
Deniso, podívej, Gary.
- Vida. - My se známe?
V jiném vesmíru jsme byli manželé. Nevyšlo to.
Existuje další verze tebe, která znala další verzi jí.
- Aha. - Ale je mrtvej.
Nenávidím tuhle práci.
- Podívej, tenhle má i návod. - Neříkej.
A taky záruku.
"Gratulujeme k zakoupení interdimenzionálního
transportního zařízení."
Má to i Bluetooth.
To nechápu. Když si Bert a Barry ten stroj vzali, jak může být další?
Tak schválně.
"Chraňte před vodou."
"Pozor, malé části, nebezpečí udušení."
Dobře, tak jo.
"Toto je kvantová ozvěna původního zařízení.
Existuje a neexistuje zároveň
a po aktivaci se spojí s původním zařízením."
Já už se prostě nebudu na nic ptát. Zapni to.
Ještě jedna věc. Kyle. Trevore.
Denisa a já opustíme tenhle vesmír.
Jsem totiž na misi, abych zabránil zničení samotné reality.
- Dobře. - Jasně, jo.
Vážně k tomu nemáte otázky?
Já jednu mám. Tenhle Batman 608 má skvrnu od vody.
Šla by malá slevička?
Ne. Mějte se.
Normálně si to vezmi.
Helejte, nechte toho.
"Nechte toho?" Zbláznil ses?
Co se to děje?
Padáme!
Jo, to jsme pochopili! Co je tohle za vesmír?
Mysuím, že ještě nejsme v dauším vesmívu!
Mysuím, že jsme uvázui mezi vesmíuy!
Co existuje mezi vesmíry?
Tipuju, že něco jako inteudimenzionáuní huáz.
Pfedstav si to tak, že jsi uvízua mezi kouvema jednoho vesmívu
a vití dvuhýho.
Ty jsi nechutnej! Dostaň nás odsud!
Zkoušeli jsme to. Ten přístroj nefunguje.
To proto, že vás nevybrali, abyste zachránili vesmír!
A tebe ano?
- Deniso, řekni mu to! - Je to pravda! Jeho ano!
Jsem něco jako Neo nebo Ježíšek!
Ježíšek? Jako vážně? Tak už to tlačítko zmáčkni!
Všechno vypadá normálně.
Cos to říkal?
Že to vypadá normálně.
Nehýbeš pusou.
Ty taky ne.
Myslím, že slyšíme myšlenky ostatních.
Tak to budu mít veukej pvobuém.
Proč?
- Co pvoč? - Proč budeš mít velkej problém?
Matka mě koupaua až do mejch dvanácti.
Sakva!
České titulky Petr Finkous Iyuno 2026