Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
VOGTER
God morgen, Minik. Har du sovet godt?
- Hei, Eva. - God morgen, Frank.
- God morgen, Jimi. Sovet godt? - Ja da.
God morgen, Mahmoud. Har du sovet godt?
God morgen, Allan.
To. Jeg fyller den vel ikke helt opp? Bare til hit.
Tre. Sånn. Bra, og så skal den inn her.
- Christian til Eva. - Prøv om du kan få den inn.
Og så trykker du på den røde knappen. Eva her.
- Lukk opp, din jævla junkie. Lasse! - Hei. Rolig.
Jeg har ventet en time på den dusten. Der står 20 folk og venter.
- Lasse? De andre skal også dusje. - Den homsen sitter og runker.
Tåta. Lasse, det går ikke at vi må ha denne praten hver dag.
Y er halve av x ganger fire -
- og x er det samme som tre, så x ganger fire, hva blir det?
Tre ganger fire?
- Det vet du. - 12.
Ja. Vil du skrive det?
Da gjør jeg det. Her.
Ok.
12 delt på to?
- Hei, Eva. - Hei, Arne.
La oss begynne med å finne en behagelig stilling.
Lukk øynene.
Og begynn å ta langsomme og dype åndedrag.
La hvert åndedrag roe ned sinnet ditt ...
... og kroppen din ...
... og hjertet ditt.
Begynn nå å se innover -
- og se om du bærer på sinne noen steder i kroppen.
Prøv med godhet og medfølelse å se -
- om du kan peke ut noen av de stedene nå.
- Hei, hei. - Hei.
Eva!
- Eva, jeg må snakke med deg. - Et øyeblikk, Jannick. Et øyeblikk!
KRIMINALOMSORGEN KLIENTSYSTEM Overflytting av innsatte
- Du skal på toalettet? - Ja.
Kom da.
- Hei. - Hei.
- Hvordan går det med deg? - Jeg er snart ferdig.
Jeg tenkte mer på om det var noe galt, eller ...
- Hvorfor det? - Du har bare virket litt fjern.
Jaså.
Hvis du vil, kan jeg godt ta vaktene dine i helgen.
Nei, ellers takk.
- Du tar jo mange vakter for oss ... - Jeg sa jo nei, hva? Takk.
Ok.
- Post, Vestre 5. - Ja takk.
Ok, stopp.
Ja, vær så god.
Vær så god.
Og stopp her.
- Da mangler jeg bare en underskrift. - Du bare fortsetter.
- Skriver du under? - Kom igjen.
Stopp.
Og stopp.
Vær så god.
Stopp.
Takk. Bare fortsett.
Gå.
Ta et dypere innpust.
Og la følelsen forsvinne langsomt mens du puster ut.
Fra dette stedet, som er mer fredelig og rolig ...
Stille!
En ... hold pusten litt.
Og pust ut.
Unnskyld.
Hva er i veien?
Men da må du ringe til mor.
Jo. Bare ring igjen.
Jeg kan ikke snakke nå. Jeg sitter i et møte.
Ja.
Gjør det. Bra. Ha det.
Det beklager jeg. Det er min yngste datter. Hun ...
Hun har det litt vanskelig for tiden. Så, du vet ...
- Har du barn selv? - Nei.
- Ja, men hva vil du snakke om, Eva? - Jo, altså ...
Det er noen ting ... Da jeg startet her ... i fengslet ...
Da fortalte ... Der var noen ...
Det er noen ting som ikke har vært helt transparente ...
... i forhold til min bakgrunn.
Det er noen opplysninger jeg skulle ha gitt dere.
Og det har skapt en situasjon ...
- En situasjon? - Ja.
Hva slags situasjon?
Man kan si at ...
... at jeg har blitt inhabil.
- Inhabil? - Ja.
Vi må ikke innhente andre opplysninger enn ditt rulleblad -
- og det er jo rent. Så hva snakker vi om?
Snakker vi om en innsatt, eller ...?
- Nei. - Det er ikke en innsatt?
Nei, det er en kollega fra min avdeling.
Ok. Har du snakket med din avdelingsleder om det?
Nei, det har jeg ikke lyst til.
Jeg vil ikke gjøre noe større nummer ut av det.
Jeg forstår bare ikke hvorfor du kommer til meg med det.
- Hvis det er en ren personalsak ... - Jeg vil gjerne flytte.
- Du vil flytte? - Ja.
Til en annen avdeling.
- Og det er alt? - Ja.
Det er hull i vaktplanene på samtlige avdelinger, så ...
- Jeg vil til Midtre 0. - Unnskyld?
Jeg vil gjerne flyttes til Midtre 0, takk.
- Det er en sikret avdeling. - Ja.
Så fint. La oss se på det.
God morgen.
Eva.
Hansen. Jeg skal starte ...
Han ville gi meg en springskalle, så jeg ble nødt til å slå ham.
- God morgen. - God morgen til deg.
Hvor var jeg? Jo, han ville skalle meg.
Vi har funnet en løsning.
- Eva? - Ja.
- Rami, avdelingsleder. - God dag.
- Velkommen hit. - Takk.
- Du kom fra Vestre 5? - Ja.
- Så bare svake fanger? - Nei, det vil jeg ikke kalle dem.
Men jeg gleder meg til å prøve noe nytt.
Du kan starte med å ta av de der.
Ja.
Og vi går heller ikke med snor rundt halsen her.
Morgensamling, kom! Og la oss få slått av den møkkamusikken!
013, det er mat.
God morgen.
015, det er mat.
God morgen.
017, det er mat.
017, opp og stå.
Kom igjen.
019, det er mat.
Slapp av.
Vi snur... nå!
Slapp av! Slapp av!
Han spytter. Eva, ta puten.
Snu hodet hans.
Stille og rolig. Bare ta deg tid.
Ja, så er det bare fem minutter igjen i gården.
Hva faen driver du med?
Hva?! Hva faen skal du inne hos 017?
Du vet utmerket godt at vi aldri går inn til en fange alene.
- Ja, men ... - Men hva?
Men hva?!
Jeg hørte en lyd inne fra 017 -
- og så ville jeg bare forsikre meg om at alt var ok.
Har du i det hele tatt lest saksmappen hans? Hva?
Nei.
Bra.
Mikkel Johan Iversen, 25 år gammel.
Soner på femte år av en dom på 16 år.
For fem år siden satt han alt i buret.
Han holdt på å sone en dom på seks måneder i Horserød.
Det oppstår en konflikt med en medfange.
- Du behøver ikke å lese ... - Jo, det står her.
En gutt på hans egen alder. Simon Hansen, 19 år gammel.
De to unge fangene begynner å slåss.
Se på meg når jeg snakker til deg.
Se på meg.
De begynner å slåss.
Men det som skiller vår 017 fra en typisk fange, er -
- at han ikke er fornøyd med en fik, et par knyttnever eller en skalle.
Nei, han går ut til felleskjøkkenet.
Og så skrur han løs en kjøkkenkniv fra det sikrede skapet.
Så tar han kniven og går inn i den andre karens celle.
Og stikker ham.
Gjentatte ganger.
I brystet.
Og i ansiktet.
I strupen.
Han dreper ham på stedet.
Mannen soner en dom på 16 år for drap begått inne i et fengsel.
Han er farlig.
Fullstendig utilregnelig.
Som alle andre her nede.
De er ikke egnet til rehabilitering. Ingen av dem.
Og du er kanskje ikke egnet til å være her nede.
Er du det?
God tur hjem.
Unnskyld.
KJÆRE MIKKEL
GRATULERER MED DAGEN. KLEM, MOR
- Neste. - Hold avstand.
- Slapp av nå. - Du tier stille.
Tre sigaretter.
Vær så god.
Neste.
Fem stykker.
- Ja, fem sigaretter. - Ja.
- 017, hva? - Ja.
Beklager.
Hva mener du?
Du har ikke noen sigaretter.
Jo, det har jeg. 017, en pakke rød Skjold. Se igjen.
Det har du ikke.
- Så slipp meg inn. - Jeg kan ikke ...
Din dumme, jævla purke! Gi meg min jævla sigg!
Fuck deg, mann! Gi meg min jævla sigg!
- Et ord til, og du går i isolat. - Faen ta deg!
Skal du i isolat, hva? Bli med her.
Nå slapper du av! Slapp av!
Nå holder du kjeft! Inn med deg.
Neste.
- Tre stykker. - Ja.
Vær så god.
- Ja? - 017. Jeg skal drite.
Hallo?
Hallo?!
Er det deg igjen, din jævla...?
017, nå er det mat.
Faen ta deg, din purke!
- Så jævla sykt! - Faen ta deg!
Fuck!
Faen ta dere!
Jævla pansersvin, mann!
Inn med ham! Inn med ham!
Håndjern.
Håndjern på.
- Opp med ham. - Faen ta deg, mann!
Faen ta dere!
Kom igjen. Kom igjen!
- Eva. Kaffe. - Takk.
- Jeg kan se du spiser for to. - Jeg må jobbe for to, også.
Jeg går tom for kaffe snart.
- Hei, Jens. - God morgen.
God morgen, god morgen.
- Er dere spreke? - Nei.
- Du ser da sprek ut. - Du er i godt humør, hva?
- Hvordan kan det ha seg? - Jeg skal jo jobbe med deg.
BESØKSOVERSIKT
- Rami? Rami? - Ja.
- 017 har besøk på fredag. - Ok.
- Av hvem? - Jeg vet ikke.
- Moren hans, tror jeg. - Moren hans?
Ja. Hvordan det?
Han kan da ikke ha lov til å ha besøk.
Jaså.
Hvorfor ikke? Fordi han kasta dritt på deg?
Det fikk han jo en uke i isolat for. Eller hva?
Og han fikk visst dusja også, om jeg ikke har hørt helt feil.
Det skal mer til før man mister besøksretten. Det vet du godt.
Var det noe annet?
Slusen til gårdsvakt.
- Ja? - Handel observert.
Unna vei. Trekk dere tilbake.
Rolig! Trekk dere tilbake.
Klapp igjen ræva. Nei, ikke bland deg.
Hold kjeft!
Opp langs muren. Og dere holder kjeft der inne!
Ja. Hendene ut til siden. Helt ut. Kom igjen.
Og snu håndflatene. Ja. Åpne munnen. Tungen ut.
Takk. Hendene opp på hodet. Og så snur du deg rundt.
Snu deg. Så løfter du den ene foten.
Og den andre. Takk.
Spre ballene. Ned på huk.
Og host.
Takk. Opp med deg.
Ja. Du blir bare stående der.
- Finner du noe? - Nei. Hva med deg?
Det er ikke noe der.
- Jeg så ham. - Du så ikke en jævla dritt!
- Sentralen til alle. Overfall. - Her. Truser på. Skynd deg.
- Kom igjen. - Bare løp. Jeg har det.
- Slå alarm om det er det minste. - Overfall i gården.
Hei, stopp! Har jeg sagt du kan gå?
Tilbake på krysset. Tilbake på krysset!
Tilbake på krysset.
Hendene bak hodet.
Lukk opp munnen. Helt opp.
Har du svelget dem?
Har du svelget dem, spør jeg.
Har du svelget stoffene du fikk i luftegården?
- Jeg aner ikke hva du snakker om. - Ikke?
Du blir bare stående.
Vær så god.
Her. Ta den. Ta den!
Kom igjen!
Det skal gjøres av en mann.
Kom igjen. Hallo! Jeg trenger en urinprøve.
- Jeg har faen ikke gjort noe! - Hvorfor sitter du i fengsel, da?
Bli på krysset ditt. Ellers trykker jeg på alarmen.
Det koster en uke i isolat.
Og da blir det jo ikke noe besøk fra mor, blir det vel?
Kom. Tilbake på krysset.
Det er veldig enkelt. Du kommer ikke ut herfra før du har pisset.
Jeg kom til å tenke på ...
Husker du den gangen ute i hagen?
Du må bare si om det er noe du trenger.
... Østre 4, Vestre 3 -
- Søndre 4 og Midtre 5.
Vi møter enhetssjefene og tar stilling til nordfløyen.
Til sist vil jeg orientere dere om at direktoratet har valgt -
- å skru opp antallet visitasjoner i alle avdelinger.
I morgen klokken 1500 ransaker vi hele fengslet.
Fokus ligger på våpen, men narkotika er også av skjerpet interesse.
Vi får hunder inn utenfra. Avdelingslederne brifer dere nærmere.
- Hvor skal du hen? - Depotet. Det mangler hansker.
Skynd deg. De skal ut i gården nå, så du er alene på avdelingen.
- Din lille hore! Faen ta deg! - Ta ham!
- Slipp meg, jævel! - Hold kjeft!
- Still dere her. Standby. - Mottatt.
- Morten, Eva. 016. - Lås opp.
- Raska på! - Ja.
- Klar? - Klar.
Bra. Kom frem med hunden. 017.
Markering 017. Takk. Gjør klar.
017, visitasjon. Gå vekk fra døren.
- Er vi klare? - Ja, lukk opp.
- Kniv! - Det er ikke mitt! Det er ikke mitt!
Det er noen som har lagt det her!
Vi har en innsatt som ligger til observasjon.
Bevistløs, med brukket nese og kraniefraktur.
Hva var det helt nøyaktig som skjedde inne i cellen?
Jeg går inn i cellen ...
Og så gjør hun det hun skal.
Mot en bevæpnet, oppfarende og fullstendig utilregnelig fange -
- som er dømt for drap begått inne i et fengsel.
Han har en kniv i den ene hånden -
- og en stor mengde amfetamin i den andre hånden.
Den innsatte virket kraftig påvirket.
Derfor går Eva inn i cellen. Hun passer på seg selv og sine kolleger.
Hun gjør ganske enkelt jobben sin.
Når har det blitt deres jobb å banke de innsatte bevistløse?
Dette gidder jeg ikke.
Vi er her kun fordi dere ga ordre om nok en latterlig ransakning.
Nå tar vi det rolig, alle sammen.
Det er jo en svært alvorlig sak.
- Ikke sant? - Jo.
- Og vi blir jo nødt til å spørre. - Ja, og nå har vi svart pent.
Da kan vi vel også regne med at saken er avsluttet? Eller hva?
Ja, eller ... Med mindre ...
Med mindre den ansatte velger å foreta en politianmeldelse.
Du kan dømmes for ulovlig maktbruk og grov vold.
Vi snakker om en potensiell fengselsdom.
Fengsel?
Ja.
Han anmelder deg ikke. Slapp av.
Hei.
Hvordan går det?
Hva vil du?
Jeg ville bare høre om ...
Jeg ville bare høre om du har behov for litt luft.
Jeg vil gjerne si unnskyld for det som skjedde vet ransakningen.
Jeg ble rett og slett redd.
Jeg har tenkt å flytte tilbake til min gamle avdeling.
Midtre 0 er nok ikke noe for meg.
Så du slipper å se mer til meg ...
Jeg fikk besøk av hun juristen.
Jeg syns du skal bli.
Hva?
Kan du komme hver dag til isolasjonen og slippe meg ut?
Ja.
- Jeg røyker rød Skjold, ikke disse. - Rød Skjold.
Jeg skaffer dem.
Vær så god.
- Hvor har du vært? - Over med posten.
- I en halv time? - Ja.
014 gikk amok mens du var borte. Tar du observasjonen?
Ja, selvfølgelig.
Hvorfor gjør du alltid det der? La meg tenne min egen sigg.
- Vil du ha en? - Nei takk.
Hvorfor?
Jeg har ikke lyst til å røyke.
Kom igjen. Ta en.
Ta en.
Kan jeg få lighteren?
Kom. Gi meg lighteren.
- 017, gi meg lighteren. - Mikkel. Jeg heter Mikkel.
Fint, Mikkel. Gi meg lighteren, Mikkel.
- Hva heter du? - Hva jeg heter?
Jeg heter Eva.
Du gjør yoga i gymnastikksalen.
- Det vil jeg gjerne prøve. - Jeg gjør det ikke lenger, så ...
- Jeg vil også gjerne gå på skolen. - Hva?
Jeg vil gå på skolen.
Kan du skaffe meg en plass?
Jeg vet ikke. Det blir jo nok ganske vanskelig.
Nei. Yousef i 013 får lov til å være i verkstedet.
- Han fikk en spesiell tillatelse. - Så skaff en sånn til meg, da.
Du har akkurat blitt idømt isolat for våpen- og narkobesittelse, hva?
Og hvem sin skyld er det?
- Hva mener du? - Hva faen tror du jeg mener?
Du skaffer meg den plassen, eller så anmelder jeg deg.
Forstår du det?
Ja.
Og tilbake til luken.
Så vi vet altså at x er halvdelen av y.
Og y er lik med 20. Hva er da x?
- Ja, Marco? - Det er ti.
Vil du vise det?
Lukk øynene.
Og begynn å ta langsomme og dype åndedrag.
La hvert åndedrag roe ned sinnet ditt ...
... og kroppen din ...
... og hjertet ditt.
- Du må også. - Begynn å se innover nå.
- Og se om du bærer på sinne ... - Lukk øyne.
- Lukk dem. - Prøv med godhet og medfølelse ...
Lukk dem, sa jeg.
... å se om du kan legge merke til noen av de stedene nå.
Stedet kan være en fornemmelse ...
... en følelse ...
... eller et minne.
Bli der litt.
Og gi så slipp.
Eva?
- Eva! - Unnskyld.
- Kom du ikke fra Vestre 5? - Hva?
Er ikke Vestre 5 din gamle avdeling?
Det er kommet en kode 13 fra Vestre 5.
Selvmord.
God morgen.
- Har du en innsatt med deg? - Nei.
- Jeg ville bare ... - Tøff natt?
Ja.
Jeg er på vei hjem, så ...
Kaffe?
- Hva? - Drikker du kaffe?
Jeg var ikke der.
Nei. Vi kan jo ikke være alle steder på en gang.
Nei, men jeg var slett ikke der.
Jeg forlot ham.
Forlot dem alle sammen.
Men han trengte meg, og jeg var ikke der.
Du må ikke være for hard mot deg selv.
Vi prøver så godt vi kan.
Men det er bare en jobb.
Ikke sant?
Sønnen min satt også i fengsel.
- Sønnen din? - Ja.
Simon.
Jeg kunne ikke ...
Helt fra han var helt liten, så har jeg ...
Jeg vet ikke helt ...
... hva det var jeg gjorde feil, men ...
Han ble vanskeligere og ...
... større ... sterkere.
Ja.
Og så en dag ...
... så ble han arrestert.
For overfall, et ganske voldsomt overfall.
Og han ble dømt.
Og kom i fengsel.
Og jeg var så lettet.
Ikke bare lettet. Jeg var lykkelig ...
... over å slippe fra ham.
Over ikke å ha ansvaret for ham lenger.
Han satt i fengsel.
Og jeg besøkte ham ikke en eneste gang.
Og nå?
Hvordan har han det i dag?
Ser du ham?
Han var ...
Nei. Vi mistet kontakten.
Ja?
Eva?
Hallo, Eva. Er du der?
Ja. Hva vil du?
- Jeg kan ikke sove. Masse bråk. - Jaså.
- Hva skal jeg gjøre med det? - Hasj.
- Hva? - Hasj!
Røyk, altså. Du må skaffe meg en klump.
Mikkel?
- Mikkel! - Hva?
- Vi slutter nå. - Hva? Jeg har en time.
Nei, vi slutter nå. Alt sammen. Det er slutt.
Jeg går tilbake til min gamle avdeling.
Og alt dette ... det er over.
Fint.
Da anmelder jeg deg.
Jeg kan få deg ut.
- Hva? - En utgang. Men da er vi kvitt.
Ut herfra?
Ja. Tror du ikke moren din ville bli glad for å se deg?
Vi avviser anmodning om besøk for M09 inntil han tester negativt.
Og jeg sender anmodningen videre for M05, M011, M020.
- Takk. Bra. Den tar dere to. - Ja.
- Og så har vi en utgang. - En utgang?
Ja, en paragraf 35 for M017, Mikkel Iversen.
- Det er du som har søkt for ham. - Ja.
Hva har du?
- Den avviser du bare, hva? - Hvordan vil du bedømme ham?
Jeg vil bedømme at han har utviklet seg i en svært positiv retning.
Han er ikke til å sammenligne med da jeg først møtte ham.
Han er selvreflekterende, ønsker å forbedre seg gjennom skolearbeid -
- arbeider med mindfullness, utviser ingen tegn på hverken voldelig ...
Det ville være galskap å slippe en mann som ham ut i samfunnet.
Absolutt. Men nå handler søknaden ikke om å slippe ham ut i samfunnet.
Det dreier seg om et enkelt ledsaget besøk hjemme hos hans mor -
- etterfulgt av en kort gåtur i et naturområde uten beboere.
Det ville fortsatt kreve ...
Det ville være godt for ham å se moren sin utenfor fengslets rammer.
Jeg sender søknaden videre. Seks timers ledsaget utgang -
- eskortert av to betjenter.
Bra. Neste sak. M014. Det anmodes om misbruksbehandling.
- Er de til meg? - Ja.
Takk, vennen min.
De er flotte.
- Vil du ikke sitte? - Hvor er sofaen?
Den har jeg kastet ut for lengst. Den var så slitt, så ...
Vil du ikke sitte?
- Kan jeg gå ovenpå? - Ja, det kan du godt.
Takk.
- Kom inn. - Nei takk. Jeg blir her.
Nei. Kom inn, da.
Nei. Jeg vil ikke være til bry.
Det er du ikke. Jeg vil gjerne at ...
Ja... at noen er med.
Ja.
Takk.
Så nydelige de er, blomstene.
- Det har du sagt. - Ja.
Jeg har begynt på skolen.
- På skolen? Er det sant? - Ja.
Nei, så fint.
Hva studerer du?
Sånn ... Matematikk og dansk og sånt.
Men det er jo veldig bra.
Jeg får også ... Jeg får også veldig gode karakterer.
Og så har jeg begynt med yoga.
Yoga?
Ja, det er sånn ...
... sånn rehabiliteringsgreie.
Jaså? Så bra. Alt sammen.
Du er virkelig flink.
Vil du studere videre, tror du?
- Hva? - Ja, etterpå altså.
Etterpå hva da?
Ja, etter at ...
... at du har kommet ut, ikke sant?
Det har du kanskje ikke tenkt over? Det er greit det.
- Men er ikke det meningen, da? - Unnskyld, hva da?
At man kan få en eksamen, så man lettere kan komme ut i samfunnet?
Jo. Det stemmer.
Det er jommen bra at dere har de ... de mulighetene.
Ja.
Jeg er så kjempestolt av deg.
- Eva hjelper meg. - Sier du det?
Det er veldig snilt av henne.
- Jeg vet ikke det. - Selvsagt er det det.
- Hun slår meg også. - Hva?
Hun smadra meg fullstendig.
Jeg måtte på sykeavdelingen og alt mulig.
Stemmer ikke det?
Hva?
Nei, det ... Vi hadde en ... Der var en ...
Hva?
Hva, Mikkel?
- Det var bare på tull. - Nei, det er ikke moro.
- Unnskyld. - Du skal ikke snakke.
- Slutt med det der. - Hva? Hun er på jobb!
Hun skal ikke snakke og spise kake. Du skal bare holde kjeft!
- Hvor skal du hen? - Opp.
Du har kommet for å besøke meg. Ikke for å sitte på rommet ditt.
Sett deg ned.
Sett deg ned, Mikkel.
Ja. Nå får du et kakestykke som jeg har bakt til deg.
Og så oppfører du deg som et normalt menneske.
Kan du det? Kan du det?!
Slutt. Slutt!
Klokken er tre.
Mikkel?
Kommer du?
Det går bedre neste gang.
Hva mener du?
Neste utgang. Jeg vil gjerne være ute lenger.
Kanskje en helg.
Det må du jo søke om, ikke sant?
Nei.
Det skal du gjøre.
Mikkel, vi sa én utgang.
Det var avtalen.
Én utgang. Nå er vi kvitt.
- Jeg skal til min gamle avdeling. - Det skal jeg også.
Du skal ta meg med.
Du skal skaffe meg en plass på din avdeling.
Er du med?
Hører du hva jeg sier til deg?
- Hva? Du skal gjøre som jeg ... - Jeg er Simons mor.
Hva?
Jeg er Simons mor.
Stopp! Stopp, for helvete!
Stopp!
Eva!
Morten til Eva. Over.
Nei, vent litt. Ja, vi har ham. Vi har ham.
Da er vi framme.
Det er mottatt.
De er på vei.
- Kom hit og få av håndjernene. - Faen ta deg.
- Kom her og få av håndjernene. - Faen ta deg. Kom og ta dem av.
- Snu deg og av få av håndjernene. - Så kom og ta dem av meg, for faen!
Faen ta deg, mann! Faen ta dere, mann!
- Fint. Kom. - Så kom igjen!
Kom og ta dem av meg, mann! Kom igjen!
Er du ok?
Ja.
Helt sikker?
Jeg hører at du flytter tilbake til Vestre 5.
Det er ikke alle som kan reddes.
Sånn er det bare.
Ta vare på deg selv.
Norske tekster: Nina Maria Eidheim Scandinavian Text Service