Det var en gang,
i hjertet av det ville Australia,
dypt inne i det vidstrakte og grenseløse landskapet
langt ute i ødemarken,
der bodde det en hel landsby med punggrevlinger!
-God morgen, Sam. -Hei, Bill.
Punggrevlingene jobbet hardt hele året med å samle mat,
knollgrønnsaker, sopp,
alt som jorda kunne gi dem.
Og jammen fikk de!
Da vinteren kom, var jorda tom,
men punggrevlingenes lager var fullt.
Punggrevlingene feiret med en stor fest
før den lange vinteren satte inn.
Alle vennene deres ble invitert!
Emuene, vombatene, kenguruene.
Koalaene likte bare eukalyptus-bladene,
men med det rette krydderet er det vanskelig å kjenne forskjell.
Punggrevlingene var fantastiske kokker!
Alle på festen var glade og trygge,
godt bortgjemte fra rovdyr og åtseldyr, og andre monstre.
Den gangen bodde monstrene langt unna,
på en mystisk øy.
Tasmania!
Og på Tasmania
var det ett monster som var verre enn alle de andre.
Et glupsk beist med lange, skarpe tenner,
klar til å spise alt som kom i dets vei.
Eller alle!
Heldigvis for punggrevling-landsbyen,
så forble monsteret på øya.
Det var i hvertfall det de trodde!
Den skjebnesvangre natten,
mens landsbyen feiret og festet,
var det noen andre som gjorde seg klar til sin egen fest!
Den tasmanske terroren!
Det tasmanske monsteret!
Den tasmanske djevelen!
TAZ: JAKTEN PÅ BURGER
Den tasmanske djevelen! Vi har ingen steder å flykte!
Datteren din er jammen en god historieforteller.
Hva var det? Oi, da.
Hei, Quinn!
Ja?
Har du lyst å lære å grille?
Litt far-datter-tid?
Greit.
Jeg tror denne historien er blitt litt for skummel.
Slapp av, pappa.
En helt kommer og redder dagen!
Den ensomme Punggrevlingen!
Åh, grøss.
Den ensomme Punggrevlingen!
Rovdyrenes svøpe.
Ødemarkens helt.
Jøss!
Vær så snill å stoppe, Quinn!
Vent litt.
Se opp! Han forbereder signaturangrepet sitt.
Det tasmanske djevel-spinnet!
Det er ikke det den tasmanske djevelen gjør.
Jo, det er det!
Han spinner rundt, skikkelig fort.
Ja, men ikke som en salto. Mer som et vognhjul.
Har du noen gang sett den tasmanske djevelen?
Sett ham?
Vel, nei.
Men pappa vet alt om ham, og...
Åh, kjære vene!
Har du sett den tasmanske djevelen?
Det er så kult!
-Hvor stor er han? -Hvor kort er han?
Vent! Dette er min historie!
Jeg har egentlig aldri sett den tasmanske djevelen.
Men jeg kjenner en fyr som kjenner en fyr.
Jøss!
Skulle ønske min pappa kjente fyrer.
Ruller han som vognhjul eller tar han salto?
Det er mer som en tornado.
-Hvorfor dro han fra Tasmania? -Ingen som vet.
Spiser han punggrevlinger?
Han spiser alt, så...
Hvor mange av oss kan få plass i munnen hans?
Dersom han virkelig stappet oss inn der?
Jeg vet ikke.
Eh, tre, fire?
Kult!
Han er ikke kul! Han er et beist, et monster.
Venter i mørket på å spise dere levende.
Han kommer ikke til å spise dere.
Han kan være skummel,
men den tasmanske djevelen har ikke plaget noen på mange år.
Det betyr at han er sulten.
Nei.
I kveld er natten. Han kommer etter deg.
Quinn, slutt! Han kommer til å gråte.
Da bør jeg fortelle ham om helten som vil redde ham.
Den ensomme Punggrevlingen!
Nå, hvor var vi?
Charlie, jeg tror du gjemte deg bak den steinen.
Den ensomme Punggrevlingen.
Hei! Denne gangen kan kanskje
den ensomme Punggrevlingens venner
hjelpe henne å ta den tasmanske djevelen.
På den måten kan alle leke.
Hva? Hæ?
Greit.
Det var en gang
en tasmansk djevel,
og han kjempet mot den ene, som i ensomme, Punggrevlingen.
Og vennen hennes, den andre ensomme Punggrevlingen.
Nei, det er bare en av meg.
Og vennen deres, super-Punggrevlingen!
Ingen superkrefter! Du kan bare...
Kom igjen, Quinn. Hvorfor blir du ikke med?
Den ensomme Punggrevlingen jobber alene.
Selv om det betyr å bli spist.
Beklager, Quinn. La meg fikse det for deg.
Det er bare Ned.
Jeg trodde det var en ekte krokodille.
Ned er en ekte krokodille.
Du skjønner hva jeg mener.
Hei, Ned. Akkurat i tide til middag.
Å, middag!
Ett eukalyptusblad i punggrevling-stil til koalaen.
Smaker akkurat som ekte eukalyptus.
Og til krokodillen, min egen oppskrift,
veggis-burgere i punggrevling-stil.
Smaker akkurat som ekte,
punggrevlinger.
Jeg trodde Ned var krokodillen som ikke spiste punggrevlinger.
Å, nei. Det gjør han ikke.
Ned spiser ikke kjøtt lenger.
Men du gjorde det?
Jepp! Det var slik vi møttes.
Jeg spiste ham nesten. Så pinlig.
Men jeg fortalte ham at jeg visste
hvordan man lager veggis-burgere som smaker akkurat som kjøtt.
Så nå spiser han dem i stedet.
De smaker bedre enn kjøtt,
og jeg trenger ikke engang å jakte.
Alle de andre rovdyrene tror jeg er gal.
Jeg forteller dem at jakt er for tapere.
Punggrevling-landsbyen er det beste.
Du forteller faktisk ikke rovdyr
at de må komme til landsbyen vår, gjør du?
Nei!
Jeg bare forteller dem at hvis de smakte disse burgerne,
ville de aldri spist kjøtt igjen.
Du burde lage flere.
Jeg skulle ønske.
Men dette lageret
må vare gjennom vinteren.
Å, jøss. Jeg vil ikke spise all maten deres.
Kan ikke du gi meg oppskriften,
så jeg kan lage min egen?
Aldri. Nei. Det er for farlig.
Farligere enn å jakte? De er av grønnsaker!
Det er bare som egg som er lagt av et tre.
Ok, jeg vet faktisk ikke hva grønnsaker er,
men jeg vet at det ikke er noe farlig
ved å kaste dem på en grill.
Ja, du vil ikke oversteke dem.
Her, la meg vise deg.
Ok, her blir det vanskelig.
Hvis du tilsetter for mye skorpiongift, er det giftig.
Men hvis du legger til for lite, enda mer giftig.
Ikke spør.
Oversteking får dem til å eksplodere.
Mens understeking gir dem en merkelig ettersmak.
Også smelter det magen din.
Det tok meg årevis å lære,
og jeg er den eneste punggrevlingen som kan det.
Derfor er årets fest så spesiell.
Jeg skal lære Quinn å lage mat.
Hvor er hun, forresten?
Oops! Beklager.
Der er du.
Kunne du tenke deg å lære å grille, eller hva?
Hvorfor? Så jeg kan bestikke Ned for å ikke spise meg?
Det er ikke bestikkelse.
Ned vokter over landsbyen hver natt,
og vi gir ham mat til gjengjeld.
Han er vennen vår.
Jeg er vegetarianer nå.
Ja, nå.
Hvor mange punggrevlinger spiste du
før faren min ble din personlige kokk?
Du kan legge dem til side.
Jeg tror jeg er mett.
Quinn, hvor skal du?
Til rommet mitt!
Med mindre du vil gi det også til et annet barn.
Hei. Hvor stort er rommet?
Moren min sier at energien min tar mye plass.
Quinn!
Du var ikke særlig snill mot Ned.
Hva så? Han prøvde å spise deg.
Han visste ikke bedre.
Ned har beskyttet oss i årevis.
Hvem som helst kan endre seg, hvis du gir dem sjansen.
Jeg skulle ønske vi ikke trengte hjelpen hans.
Å trenge hjelp er en god måte å få venner på.
Og landsbyen har aldri vært tryggere.
Det var ikke alltid slik.
Du er for ung til å huske det,
men det var en tid da vi aldri var trygge.
En tid der jeg ikke kunne beskytte alle.
Nå er det bare deg og meg.
Jeg er bekymret for deg.
Jeg vet det.
Det er derfor jeg vil lære deg å lage mat.
Kanskje det vil få deg ut av problemer en dag,
som det gjorde for meg.
Du vet hva jeg alltid sier...
"Hvis du ikke kan slå dem, mat dem."
Men jeg fortalte en historie, og den begynte å bli bra.
Eller, i det minste så trodde jeg det.
De andre barna synes jeg er rar.
Alle barn er rare.
Den lille der piller seg i nesen med halen.
Eventyrhistorier er morsomme,
men de kommer ikke til å beskytte deg.
Antagelig ikke.
Her. I morgen tidlig,
skal du lære å lage mat.
Nå er det leggetid.
Kan jeg ikke lese litt mer?
Nei, det er for mørkt.
Hei!
God natt, Quinn. Elsker deg.
Elsker deg også, pappa. God natt.
Natta.
God morgen, Quinn!
Faren din ba meg vekke deg ekstra tidlig.
Jeg har alltid ønsket å være en hane.
Pappa?
Hm. Han henter nok ingredienser fra lageret.
Maten vår!
Den er borte! Hvem kan ha gjort dette?
Ned!
Ned. Hæ?
Vent litt.
Det var ikke meg! Det var villhunder!
Villhunder?
Hvorfor kjempet du ikke mot dem? Du skal beskytte oss.
Det var ikke hvilke som helst villhunder.
Det var Rockys gjeng!
De er ondskapsfulle! Det var så mange av dem.
Og en av dem var veldig stor, og...
Ned!
Hvorfor vil villhunder ta grønnsakene våre?
De er kjøttetere.
De må ha hørt om veggis-burgerne.
Jeg lurer på hvor de hørte det, herr Stor i Kjeften.
Hvorfor fortalte du dem ikke at oppskriften krever mange års trening,
og at pappaen min den eneste som kan lage dem?
-Jeg gjorde det! -Og?
De tok faren din også.
De hva?
Vent! Kom tilbake!
Sporene leder ut i havet.
Men det er ingenting i den retningen, bortsett fra...
Tasmania?
Akkurat. Ingen av oss har noen gang vært der,
så det er det perfekte stedet å forsvinne.
All maten vår er borte.
Og ingenting vokser før til våren.
Hva skjedde, Ned? Sovnet du?
Nei, han var våken. Jeg hørte ham gråte hele natten.
Det gjorde jeg ikke!
Jeg... Ok, kanskje jeg ble litt distrahert.
Quinn såret følelsene mine ganske ille.
Hva? Du er en krokodille!
Du skal ha tykk hud.
Det er ikke viktig.
La oss bare dra til Tasmania og hente tilbake pappaen min.
Er ikke Tasmania litt farlig?
Jeg hørte at det fins rovdyr der,
og at de er enda større og slemmere
enn de vi har her.
Du sa det er fult av monstre!
Nok!
Jeg er den som lot dette skje. Jeg drar.
Rockys gjeng er kanskje tøff,
og de har kanskje banket meg en gang,
og det er kanskje ingen grunn i det hele tatt
til å forvente at jeg lykkes, så vet dere hva?
Jeg har ombestemt meg.
Greit. Hvis ingen av dere er modige nok,
henter jeg noen slemmere enn en krokodille,
og som kunne tatt 100 villhunder.
Den tasmanske djevelen?
Hva? Nei. Den ensomme...
Hei, det er ingen dum idé.
Huff! Nei. Pause.
Den ekte tasmanske djevelen
er annerledes enn den fra historiene dine.
Stol på meg, fyren er et vrak.
Han er ute til lunsj.
Og bra også,
fordi hvis han noen gang kom til fornuft,
ville han nok spist oss alle, inkludert meg.
Du var også et rovdyr, husker du?
Men uten min fars burgere,
går du kanskje tilbake til å spise kjøtt.
Nei, jeg er fortsatt vegetarianer. Ser du?
-Er gjørme en grønnsak? -Nei.
-Hva med koalaer? -Nei!
Ok, bare sjekker.
Dette kommer til å bli tøft.
La faren din noen burgere igjen?
Bare én.
Og den tar jeg med til den tasmanske djevelen.
Hvis du ikke kan slå dem, mat dem.
Quinn, som din nye far, forbyr jeg deg fra å gjøre dette!
Du er ikke pappaen min,
og jeg trenger ikke din hjelp!
Akkurat som den ensomme Punggrevlingen.
Villhundenes plage.
Punggrevlingenes helt!
Og den tasmanske djevelen.
Spiser av villhunder og krokodiller...
Og av fugler og av steiner!
-Og punggrevlinger. -Ja, kan ikke glemme punggrevlinger.
Sant. Det vil si, hvis jeg i det hele tatt kan finne ut hvor han bor.
Jeg hørte at han bor i en skummel hule,
elleve komma to kilometer,
hundre og syv grader øst, sør-øst herfra.
Litt til venstre for billabong-treet.
Det er veldig nyttig. Takk.
Quinn! Kom tilbake hit, unge dame!
De vokser opp så fort for tiden.
Moren min bar meg i munnen sin i to år.
Jøss!
Jeg har gått hele dagen,
jeg kan ikke være langt unna nå.
Det må være der!
Jeg lurer på om jeg kan se Tasmania herfra.
Det ser ikke så skummelt ut.
Den geiten ser til og med ganske vennlig ut.
Plutselig virker ikke den tasmanske djevelen så skummel.
Jeg tror ikke jeg skal gjøre dette.
Jeg tror ikke jeg kan gjøre dette!
Heldigvis for meg spiller det ingen rolle hva jeg tenker.
GÅ VEKK
INGEN VENN HJEMME
Hallo?
Jeg ser etter den tasmanske djevelen!
Er du den tasmanske djevelen?
Nei. Jeg, noen andre.
Ikke Taz.
DEN ENSOMME PUNGGREVLINGEN
Jo, det er deg. Du er ham.
Jeg mener, du er litt mer... stubbete.
Men det er definitivt deg.
Taz ikke her. Taz død.
Vær så snill, jeg trenger din hjelp. Maten vår ble stjålet.
Hva slags mat?
-Grønnsaker. -Meh.
-De tok også pappaen min! -Hva slags pappa?
En punggrevling. Som meg, men større.
Vent litt.
Jeg vil ikke at du skal spise ham. Eller meg.
Det er faktisk viktig.
Burde kanskje ha nevnt det først.
Men jeg betaler deg!
Fest øynene på dette!
Hva du har med deg?
Ser ut som sopp gjør fæl feil.
Nei! Det er mat.
Det er kjempegodt.
Lukter som skilpaddeskall uten skilpadde.
Jeg vet at det ikke ser godt ut,
men hvis du tilbereder det riktig,
smaker det bedre enn noe du noen gang har spist.
Eller hvem.
Men pappaen min er den eneste som kan lage det.
Hjelp meg å redde ham,
og han lager så mange burgere til deg som du orker å spise.
Jeg hadde funnet ham selv,
men jeg kjenner ikke Tasmania så godt, og...
Tasmania?
Jeg ikke dra til Tasmania.
Jeg ikke Taz.
Hei, vent!
Kan jeg bare stille deg noen spørsmål?
Jeg skal ikke være irriterende eller frekk.
Noen ganger er jeg frekk ved et uhell,
men bare når jeg er spent.
Det lukter fælt her inne.
Bedre enn veggis-buger.
Den skal stekes.
Du vet, med ild?
Ikke her inne, da. Det lukter gass.
Er det slik du skal lukte,
eller stinker du ekstra mye?
Er du ikke ensom her inne?
Hvorfor vil du ikke til Tasmania?
Er det skummelt? Skjedde det noe dårlig der?
Spiste du hele denne hvalen selv?
Du gjorde det, gjorde du ikke?
Ser ikke ut som du har familie.
Jeg ha familie.
Åh! Veldig fint.
Ja, veldig fint.
Ikke plass til liten pungreling.
Gå vekk. Jeg går og legger meg.
Du har ingen seng.
Bare et stort hvalskjelett!
Det trekker ut!
Men jeg sover på bakken.
Vær så snill! Jeg trenger bare noen som kjenner Tasmania.
Jeg tar Rocky selv, hvis jeg må.
Du sier Rocky?
Har du hørt om ham?
Det er flott!
Tenk på det eventyret vi vil få.
Vi tar Tasmania med storm.
Jobber sammen, du og jeg.
Vi vil kjempe side om side, og vi vil ta alle hjørner.
Kom igjen!
Du skal jo være den tasmanske djevelen.
Som dette, se.
Og så snurrer du rundt sånn her.
Jeg ikke den tasmanske djevelen!
Å, søren.
Jeg kan ikke gi opp nå.
Jeg har en sjanse til.
Hvis jeg kan grille denne perfekt, vil han ikke kunne motstå.
Da må han føre meg til Rocky.
"Vær så snill, ikke skad oss, Quinn!
Du kan få pappaen din tilbake!"
For sent for unnskyldninger, Rocky.
En garde!
Nei!
Dette hadde aldri skjedd
om jeg ikke var så besatt av å fortelle dumme historier.
Eller hvis jeg var en tidsreisende!
"Det var en gang en tidsreisende punggrevling..."
Den tasmanske djevelen!
Varmt!
Vannet! Gå til vannet!
Mer veggis-buger.
Jeg sa jo at den var god!
Jeg lyver aldri.
Mer!
Vi kan få tak i flere.
Alt vi må gjøre, er å dra til Tasmania og finne Rocky.
Ikke Rocky. Ikke Tasmania.
For skummelt for en liten pungreling.
Jeg er lei av at alle forteller meg at det er skummelt!
Jeg vet det er skummelt!
Vet du hva annet som er skummelt?
Å ikke ha mat. Ikke ha en pappa.
Jeg er allerede redd.
Og ingen vil være redd med meg.
Glem det!
Bare spis meg heller.
I det minste sulter jeg ikke da.
-Hva heter du? -Quinn.
Quinn gi mer buger.
Jeg sa at jeg ikke har flere.
Vi få mer.
Fra Tasmania!
Du... mener du at du vil hjelpe?
Finn pappa, flere buger.
Finn pappa, mer buger.
Øh... greit.
Mer!
Jeg fortelle hemmelighet.
Jeg faktisk være tasmansk djevel.
Ja, det er du.
Det er greit, Quinn.
Han vet ikke bedre.
Bare nyt den friske luften,
de milde bølgene, den kjølige havtåken...
Unnskyld meg, Mr. Djevel?
Kan du holde det nede?
Ja, tasmanske djevelen holde hva som helst nede.
Blir aldri syk.
Mat kommer aldri opp igjen.
Hold alltid nede.
Det var ikke det jeg mente.
Se? Manetgift.
Men tasmansk djevel holde nede.
Manet sterk!
Men Taz holder det nede.
Ser du? Spyr aldri.
Det normalt.
Du mister kanskje ikke lunsjen,
men det gjør kanskje jeg,
hvis du ikke vasker ansiktet ditt.
Øh, unnskyld.
Seilet vårt!
Hva gjør du?
Flott! Nå er vi strandet
helt til den ene spiser den andre.
Ser fram til å finne ut hvordan det går.
Hvorfor du rope på Taz når jeg hjelpe Quinn?
For å lage musikk?
Du hørtes forferdelig ut.
Taz ikke varmet opp.
Når vi har reddet faren min, betaler jeg deg,
og vi kan gå hver vår vei.
Vi må ikke være venner.
Du er ikke her for å få venner, sant?
Ja.
Ikke venner.
Flott.
La meg fikse seilet.
Hva nå?
Taz?
Tasmania.
Vi er nesten framme, Taz!
Nå kan du ta det rolig.
Taz?
Taz!
Det kunne vært mye verre.
Hjem, kjære hjem.
Taz! Flåten er ødelagt!
Hvorfor traff du steinene?
Jeg ba deg sette ned farten.
Steiner er tregere. Ingenting tregere enn stein.
Vi har ikke tid å fikse den nå.
Vi må lage ny seinere.
Etter at vi har fanget Rocky.
Og når vi finner ham, overlat ham til meg.
Skjønner?
Men du en veldig liten pungreling.
Så? Bare fordi han er større,
tror du han vil knuse meg som et lite insekt?
Nei, insekt verre å knuse.
Jeg bryr meg ikke.
Rocky er min, og det er en ordre!
Ordre?
Hva betyr at du gir ordre til meg?
Det er ikke noe personlig.
Det er bare forretninger.
Det er avtalen, husker du?
Som leder for denne etterforskningen,
sier jeg at vi går... den veien.
Basert på min forståelse av villhund-kriminalpsykologi,
tror jeg at de drar med vinden i ryggen,
nedoverbakke der det er mulig.
Mens hvis de gikk denne veien,
hadde de gått ut i havet og druknet.
Det er ikke Rocky sin stil.
Dette er gøy.
Kom igjen, la oss se etter ledetråder i den sumpen.
Lurer på hvordan den ensomme Punggrevlingen hadde taklet dette.
Vent! Sump farlig!
Jeg skal være forsiktig.
"Den ensomme Punggrevlingen lette i støvet etter fotspor."
Hvordan skal jeg finne fotspor i støvet?
Jeg ser bare gjørme!
Kanskje det er støv under...
Eh, krokodille.
Ikke bry deg om meg. Jeg er på gjennomreise.
Jeg vil ikke gjøre dette,
men jeg har tatt mange krokodiller i min tid.
Det er vel mer som jeg har tatt én krokodille mange ganger.
Er alle tasmanske krokodiller så store?
Det er de!
Jeg må virkelig gå, og rope.
Rope og gå!
Jeg er for ung til å dø!
Jeg er bare veldig moden for alderen!
-Taz? -Ja. Hallo.
Ikke Quinn.
Tror ikke dette Quinn.
Behold i tilfelle.
Ok, ja. Ikke Quinn.
-Du gå. -Men jeg kan hjelpe.
Gå!
Taz!
Wow!
Heia, Taz!
Er du ok?
Ikke egentlig.
Å, nei! De har ham i et dødsgrep!
Hold ut, Taz.
De prøver å gjøre deg svimmel.
"Svimmel?"
Jeg aldri bli svimmel.
Det var fantastisk. Du er fantastisk.
Jeg er fantastisk.
Er du fan...
Boka mi.
Takk, Taz.
Hei, vent.
Vent på meg.
Dette er ikke det jeg så for meg.
Det er vilt, men det er så nydelig.
Hvordan føles det å være tilbake?
Jeg er sikker på at det er mye å ta inn.
Ja.
Ta inn torner. Ta inn fliser.
Et sted ta inn krokodilletann.
Nei.
Jeg mener, hva føler du?
Føler torner.
Nei. Hva føler du inni deg?
Torner inni og utenpå.
Derfor er det torner.
Skal jeg plukke dem ut?
Vi trenger ikke være venner.
Det er det du sier.
Vi må ikke være det.
Men det betyr ikke at vi ikke kan være det.
Jeg mente ikke å såre deg.
Jeg trodde ikke du hadde venner.
Det var ikke det jeg mente.
Jeg sliter også med å få venner.
Jeg er stille når jeg skal snakke,
og snakker når jeg skal være stille.
Det er som om alle kan reglene utenom meg.
Den eneste jeg er veldig nær, er pappaen min.
Og han er...
Ikke nær i det hele tatt.
Vi finne ham.
Tasmania er bare så stor.
Pungreling bare så liten.
Men du ikke mer bestemme. Jeg kjenner Tasmania.
Kanskje jeg ikke alltid så smart,
men jeg er ikke alltid dum.
Du har rett.
Jeg er lei meg.
Venner?
Venner.
Flott.
Vil du la meg ta ut de tornene nå?
Ja. Ok.
Denne stikker dypt i hodet ditt.
Kanskje vi skal la den være?
Ja. La den være.
Hei, jeg fant krokodilletannen.
Den ikke fra i dag.
Greit, barn, leggetid.
Men jeg er så sulten.
-Ja, jeg også. -Jeg også.
Jeg sulter.
Jo raskere dere sovner,
jo raskere blir det morgen.
Blir det mat i morgen tidlig?
Det kan jeg ikke si, da ødelegger jeg overraskelsen.
Bare legg dere til å sove.
Jeg er for sulten til dette.
Kom igjen.
Vil du at jeg skal holde vakt?
Ja.
Pass på at ingen stjeler hulen vår.
Takk, Ned.
Du er til stor hjelp.
Ok.
God natt.
God morgen. Jeg skulle spørre om du er sulten,
men det er vel et dumt spørsmål?
Finner du mer veggis-bugere?
Ikke akkurat. Pappa lærte meg ikke oppskriften,
men jeg har sett han lage det en million ganger.
Jeg tenkte jeg skulle lage det til frokost.
En million frokost?
Jeg mener ikke alle på en gang.
Jeg lager bare en.
Jeg er ganske sikker på at jeg kan ingrediensene.
I alle fall de viktige.
Det kan til og med være en forbedring.
Denne veggis-bugeren?
-Ja. -Hvorfor den skriker?
Det er bare luft som rømmer.
Er du klar for å prøve?
Ja.
Vi skal ta den ut av ilden denne gangen.
Ok.
Bon appetitt.
Hvordan er den?
Smaker som mat, bare...
-Dårlig. -Dårlig?
Ja. Smaker veldig dårlig.
Kanskje oppskriften trenger litt justering.
Hvorfor spiser du fortsatt?
Jeg aldri fått dårlig mat før.
Du spiser tonnevis av rare ting.
Jeg har sett du har spist ild.
Ja, det smaker godt.
For meg alt smake godt.
Ikke dette.
Dette dårlig.
Ok, jeg skjønner.
La oss bare sette i gang.
Jo før vi finner faren min,
jo raskere kan du få den ekte veggis-burgeren.
Kom igjen.
Du må ikke spise den opp.
Hva betyr ikke spise opp?
Samma det.
Taz!
Hei, Taz!
Synes du ikke vi skal være mer stille?
Vi vil ikke at Rocky skal vite at vi kommer.
Det er nok bedre å snike seg innpå ham.
Ok. Ja, vi sniker.
Det er ikke slik du sniker.
Som dette...
Beveg deg som en skygge, gli som vann.
Beveg deg som en skygge, gli som vann...
Overraskelse!
Ser du? Nå prøver du.
Beveg deg som en skygge, gli som vann...
La meg ta den for deg.
Hvordan kan du være et slikt fryktelig rovdyr
når du ikke engang kan snike.
Hvis alle hører at du kommer,
får de tid å komme seg bort.
Ikke hvis de vet hvilken vei jeg går.
Noen ganger bedre å ikke overraske.
Som når?
Dette godt eksempel.
Unnskyld.
Jeg mente ikke å snike innpå dere.
Hold fast.
Vi er trygge.
Tror jeg. Hvordan gjøre dette uten å bli svimmel.
Hvis vi bare var tyngre.
Endelig litt flaks.
Jeg tror at alle må gå av samtidig.
En, to, tre!
Jeg er virkelig liten, ja.
High five!
Taz! Herlighet!
Går det bra?
Hvorfor beveger bakken seg?
Vi har jordskjelv?
Quinn! Du finne pappa!
Ser akkurat ut som ham.
Du oppdra fin datter.
Takk. Men jeg tror du ser dobbelt.
Du er bare svimmel.
Taz aldri svimmel!
Å, ja. Det stemmer...
Kanskje jeg slå hodet?
Tror du det var det som gjorde det?
Nei. Jeg tror kanskje det fikse det.
-Nei. -Stopp!
Du kommer til å gjøre det verre!
Den ikke med vilje.
Taz!
Hjerne falt ut.
Du ta. Hvis du trenger ekstra.
Dette er ikke en hjerne.
Det er en potet!
Gi tilbake hvis du ikke liker.
Nei. Dette er en potet.
Og hjernen din er fin.
For det meste.
Vet du hva dette betyr?
Ja.
Men du si først.
Denne er fra lageret vårt!
Rocky og villhundene gikk denne veien.
Se på alle sporene.
De drar nok maten vår på en slede!
De forlot regnskogen og krysset disse slettene.
Ser du? Vi nærmer oss.
Vi skal finne pappaen min!
Skynd deg!
Skulle ønske vi hadde en raskere måte å reise på.
Kanskje den ørnen hadde hjulpet oss hvis vi ikke
hadde slått ham ned og sendt ham av gårde til solen.
Ikke trenge ørn.
Ingen raskere enn tasmansk djevel!
Vent.
Kan gjøre dette.
Hei! Kanskje du skal slutte å spinne.
Hvis jeg ikke spinne, jeg ikke tasmansk djevel.
Kanskje jeg vombat,
eller stor, stinkende mus.
Nei.
Jeg skulle ikke mast på deg.
Vi kan ta det rolig ei lita stund.
Ser du sporet? Eller trenger du hjelp?
Jeg ikke trenge hjelp!
Det er ikke noe galt i å trenge hjelp.
Det er en fin måte å få venner på.
Kom igjen!
Ser ut som sporet leder mot fjellene.
Jeg visste ikke at dere hadde fjell.
Dere har alt her!
Det er fantastisk!
Skummelt, men fantastisk.
Det må ha vært et morsomt sted å utforske da du vokste opp.
Det greit.
Bare greit?
Det er i navnet ditt!
Det blir som om jeg kom fra Quinnsland eller noe.
Pappa sier at jeg er kalt opp etter mamma, noe som høres logisk ut.
Det hadde vært rart hvis jeg hadde fått navn før henne, ikke sant?
Men jeg har aldri møtt mammaen min. Hva med deg?
Hvordan er foreldrene dine?
-Jeg rømme. -Gjorde du?
Rømme? Høres ut som en god historie.
Dårlig minne.
Dårlige minner gir de beste historiene!
Hva gjorde du da du hadde rømt?
-Dårlige ting. -Som hva?
Vent! Hva om det ikke er hodet som gjør deg svimmel?
Hva om det er et minne du ikke kan huske?
Du vet, som fra underbevisstheten?
Du må fortelle meg alt!
Tenk deg at du ble bitt av en slange,
og jeg må suge ut giften!
La oss gjøre minnet først.
Hva er ditt verste minne?
Jeg føle meg fortapt.
Jeg ikke vite hvor gå.
Ja! Fortell mer!
Det alt.
Vi gått oss bort.
Du mener stien. Rotter.
Ting kan bare bli bedre heretter.
Hvorfor vil du ikke si hva du gjorde?
Det kan ikke være så ille.
Det er ikke slik at du stjal en haug med mat og kidnappet pappaen min.
Så lenge du ikke er Rocky, er du godkjent i boka mi.
-Snakker om bok... -Hvorfor du snakke når jeg har hodepine?
Og stille når vi nær slange?
Alltid du snakke feil tid!
Beklager at jeg ville bli kjent med deg.
Det var du som ville bli venner i utgangspunktet.
-Ikke meg. -Å, ja?
Ja!
Jeg ville ikke ha din hjelp.
Jeg ville komme hit selv.
Jeg er bare her for veggis-buger.
Ja, du skal få din "veggis-buger"!
Jeg gleder meg til å betale deg,
så jeg ikke trenger å se deg igjen!
Ja, og jeg ikke må høre lille pungreling!
Greit! Vi trenger ikke snakke!
Og når dette er over, skal vi aldri snakke sammen mer.
-Bra. -Bra.
-Ja, det bra. -Veldig bra!
Total stillhet, aldri snakke igjen.
-Ja, aldri snakke. -Greit for meg.
Og en ting til,
i stedet for å lage liksomvenner av tang,
kan du heller hoppe i vannet og ta deg et bad.
Kanskje du lese om ikke være en liten pungreling!
Jeg er intellektuelt nysgjerrig.
Det er sikkert.
Hei! Hva mener du med det?
Og når ble du herr Smart?
Jeg er...
Kald.
Det er kaldt her oppe.
Jeg blir kald overalt.
Vinter.
Hei! Et snøfnugg!
La oss ha en konkurranse for å se hvem som kan fange flest på tungen.
Hør, Ned.
Vi har snakket, og...
Vi trenger ikke deg som vakt lengre.
Ikke?
Det er ikke rettferdig.
Vi kan ikke lage veggis-burgere til deg.
Og du er nok sulten.
Sikkert skikkelig sulten.
Klart det, men vi er alle sultne.
Det er sant! Jeg har gått ned mange kilo.
Bare skinn og bein her.
Ikke noe kjøtt i det hele tatt!
Ikke som koalaen.
Han har i hvert fall fortsatt eukalyptusblader han kan spise.
En saftig liten sak som har bodd i eukalyptus-trærne.
Og se på de lårene!
Jeg kan holde vakt helt gratis hvis det får dere til å føle dere trygge.
Vi føler oss trygge...
Selv om du ikke er her.
Åh, jeg skjønner.
Disse snøfnuggene er faktisk litt mettende.
Vi må fortsette å bevege oss.
For mørkt. Sov her.
Hva vet du om det?
Det var det at du ble såret som forsinket oss.
Hei! Hva gjør du?
Sier her at det er ille å falle av fjell og dø.
Sier at det kan forsinke deg.
Dette god bok.
Gi meg den!
Jeg skulle ikke lært deg sarkasme.
Lov at vi går med en gang i morgen tidlig!
-Lover. -Greit.
Men jeg snakker fortsatt ikke til deg.
La oss se hvordan du liker den stille behandlingen.
Selvfølgelig snorker han i søvne.
Jeg våken.
Jeg holde vakt.
Jeg klarer ikke å sove slik.
Kanskje du trenge vuggesang.
So ro Lille pungreling-ting
Vugge deg rundt
Og synge
Jeg trenger ingen vuggesang.
Kanskje varm melk?
Jeg trenger bare at du lar meg være i fred.
Kan du ikke gå, og sove i hulen der borte.
Sove i hule?
Hvorfor ikke?
Du ville ikke forlate hulen din da vi møtte hverandre.
Kanskje det er der du hører hjemme.
Du kom bare ut for spise, sant?
Eh, ja.
Mat.
Flott. God natt.
Bålet sluknet, Taz!
Åh, sant.
Jeg får lage et nytt.
Jeg håper ikke det er for kaldt der inne.
Hvordan skulle jeg ellers få sove?
Jeg lurer på hvor han lærte vuggesangen.
Han blir vel sint hvis jeg spør.
"Hvorfor du spør meg om fortiden?"
"Vi ikke venner nå."
Hei! Jeg er god å etterligne Taz.
"Jeg lukte veggis-buger."
Vent litt.
"Jeg lukter faktisk veggis-buger."
Herregud!
Er det Rocky sin gjeng?
Jeg ser det ikke herfra.
Jeg må vekke Taz, slik at vi kan snike oss fram og se bedre.
Vent. Hva er det jeg sier?
Taz kan ikke snike.
Selv skyggen hans lager lyd.
Den lager lukt.
Jeg bare ser nærmere etter, og kommer rett tilbake.
Og jeg skal ikke prøve å spille helt.
Jeg skal bruke masken,
men bare fordi det er kaldt.
Hvis det er Rocky sin gjeng, har de sikkert utkikksposter.
Og de lytter etter den minste lyd.
Jeg er 99,99 prosent sikker på at det er dem.
Grønnsakene våre!
Takk.
Jeg må berømme deg, Rocky.
Du spiller tøft.
Ja, sjef, det var flott.
Hva med meg?
Du var også flink, Butch.
Ja, jeg liker at du ikke prøvde for mye.
Takk.
Dette er supert!
Bedre enn å jakte hele natten.
Der sa du det!
Den teite krokodillen hadde rett om én ting.
Jakt er for tapere.
Apropos det, all dansingen gjør meg sulten.
Kanskje vi skal vekke kokken.
Opp og hopp.
Guttene og jeg har lyst på noe godt.
Hva anbefaler du?
Veggis-burgere? Var det det du sa?
Sånn hørtes det ut.
Greit! Veggis-burgere til alle.
Kjøkkenet er ditt.
Og, du kokk?
Jeg hører at veggis-burgerne
kan være farlige hvis du ikke lager dem rett.
Årevis med øvelse, har jeg hørt. Hvis ikke...
Derfor er Lou her, han skal ta første biten.
-Skal jeg? -Det skal du!
Og hvis noe skjer med ham,
skal jeg legge inn en alvorlig klage.
Og tro meg, du vil ikke like hvor jeg legger den.
Forstått?
Takk for at du passer på meg, sjef.
Og ingen løk.
Magesyre.
Nå har jeg sjansen.
Jeg kan ikke vente på Taz.
Jeg må få pappa ut derifra, og få maten tilbake til landsbyen.
Hvis jeg er stille nok til å skremme en slange,
klarer jeg definitivt å snike meg forbi disse.
Hva har vi her?
Å, søren.
Nok en punggrevling.
Jeg vet du sa vi ikke trengte å jakte mer,
men dette er sprøtt.
Tror du kokken har noe imot å hive denne på grillen?
-Eller blir det for mye? -Det er litt mye, Lou.
Kanskje hvis sjefen spør.
Jeg har noen spørsmål.
Her er ett. Kjenner du denne punggrevlingen?
Hva sier han? Er det et "ja"?
Kanskje ta av masken.
La pappa være, svære idioter.
Før jeg gjør noe jeg angrer.
Pappaen din? Vel...
Kom du hele veien vil Tasmania,
hele veien til dette fjellet,
helt alene, for å redde pappaen din?
Jeg er imponert. Det kaller jeg familie.
Som om du visste.
Klart jeg vet.
Dette er min familie.
Det er Butch, Lou, Sid...
Jeg er forresten Rocky.
Du må være Quinn. Jeg har hørt så mye om deg.
Det er derfor vi kneblet ham.
Faren din er en del av familien nå.
Noe som gjør deg også til familie.
Det er ingen regler som sier at du må være en villhund.
Du må bare være modig, tøff, og klar for eventyr.
Må du også være en skitten, råtten tyv?
Det hjelper definitivt.
Men vi er villige til å lære opp den rette kandidaten.
Vi ser etter flere kokker.
Lærte faren din deg å lage mat?
Nei, vel?
Det er aldri for sent å lære.
Slipp meg!
Sli...
Ikke snakk i timen, takk.
Å, ja! Jeg ser likheten.
Du lage hemmelig veggis-buger.
Derfor du si jeg sove i hule?
Vent.
Hvorfor ingen mat?
Hvorfor ingen ild?
Hvorfor ingen Quinn?
Hvorfor ingen mat?
Ok, jeg må tenke.
Hvor jeg gå hvis jeg Quinn?
"Jeg gå finne Rocky alene.
Selv om jeg liten pungreling."
Det var ganske bra.
Også veldig ille.
Er ikke dette herlig? En far som lærer datteren sin å grille!
Det er alltid bra å ha en reservekokk, i tilfelle det skjer noe ille.
Faktisk, la oss alle følge med!
Kom igjen, kokk.
Jeg skjønte ikke det. Skjønte du det?
Kan vi løsne knebelen hans?
Hun kommer til å rote det til hvis hun ikke hører ham!
Klart det! Så dumt av meg.
Jeg sa bare at du må steke utsiden først,
for det holder saften inne, og så senker du varmen,
og du sier til datteren din at uansett hva som skjer,
så elsker du henne svært høyt.
Hva om du ikke har en datter? Kan du bruke egg i stedet?
Ingen spørsmål før til slutt! Din tur.
Gjør det han sier, og vi blir ikke skadet.
Det er bra! Du gjør det...
Flott. Ja. Der er den.
Sa jo at hun ville rote det til.
Ta henne!
Kom her, du.
Hun har en stekespade!
Hva skal hun gjøre, snu deg med den? Ta henne!
Hei, hva...
Løp, Quinn!
Flott! Løp!
Løp! Og ikke kom tilbake samme hvor stor fare
jeg er i, og bare...
Det var det. Sikkert det siste jeg noen gang vil si,
og du ignorerte det helt!
Jeg skal gi deg en ting. Du er en tøff, liten punggrevling!
Her er en annen kokkeleksjon, gutter.
Hva gjør dere når punggrevlingen din er for tøff?
Mørner den?
Nettopp. Butch?
En siste sjanse til å bli med oss, Quinn.
Jeg trodde du likte fredløse!
Jeg liker de som er helter!
Hei! Hører dere noe?
Hva er det?
Jeg snike.
Det er den tasmanske djevelen!
Ja sikkert! Helt her ute i Tasmania?
Det er sikkert bare en stor, stinkende mus.
Ta dem, Taz!
Det er ham, jo!
Det var hyggelig å kjenne deg! Utenom denne siste tiden.
Vel, ja.
Taz!
Er det den tasmanske djevelen? Du sa han var tøff!
Det er han! Men jeg fant en som er tøffere... Butch!
Wow, du veldig svær villhund.
Takk! Du veldig svær mus!
Kverk ham!
Ok, sjef!
Å, søren.
Å, det er maten vår!
Vent! Kom tilbake!
Det er over, Rocky!
Skal du ta meg helt alene?
Du er veldig modig, men ikke så smart.
Jeg opererer vanligvis som den ensomme Punggrevlingen,
men noen ganger er det bedre med en venn!
Ta dem, Taz!
Ha! Du er en skygge av den Taz som jeg husker!
Hæ? Har dere truffet hverandre tidligere?
Truffet? Jeg praktisk talt oppdro ham!
Du lyver! Han lyver, ikke sant?
Ikke sant?
Sa han det ikke? Taz var den slemmeste i gjengen vår!
Se på ham nå. Han kan ikke engang spinne!
Jeg ikke trenge spinne!
Taz? Hva er galt?
Han har vært slik siden han var liten!
Den eneste måten å kontrollere ham på, var med musikk.
Kom deg ut av det! Det er meg, Quinn.
Jeg er redd han ikke kan høre deg.
Så synd!
Ser ut som han går mot den klippen!
Taz, kom hit, stopp, pass deg,
våkne, pass deg, stopp! Kom her, våkne!
So ro lille djevel Ikke gråt
Pappa skal sparke deg Si adjø
Nei!
Hei, slipp meg!
La meg gå!
Ha det, Taz. Du er som den sønnen jeg aldri fikk.
Seriøst, det er som jeg aldri hadde ham!
Taz!
Ah! Er det ikke flott å være fredløs?
Du får alt du ønsker deg.
Du har faren din, maten din,
og nå blir du en ekte fredløs, akkurat som i historiene.
De fredløse i historiene mine hadde ikke sparket noen utfor en klippe.
For meg høres det svært ut som en lov.
Og vi er lovløse, ikke sant?
Men vi krysser den elva når vi kommer dit.
Bra jobba, gutter!
Alt vi vil ha, tar vi. Hele Tasmania tilhører oss.
Hvis du vil, kan vi oppkalle et fjell etter deg.
Gi ham det lille! Jeg vil ha det store.
Det er Mount Lou!
Hei, har du lyst å bytte fjell?
Det er et jordskred, ditt geni! Trekk fortere!
Fortere!
Det er for sent!
Jordskredet tørket opp elva for oss!
Selv naturkatastrofene er på vår side her.
Kanskje tornadoen også skal hjelpe oss!
Taz?
Umulig!
Du lever!
Men du er fortsatt svimmel. Kanskje du trenger mer søvn.
Kanskje det er blodsukkeret ditt. Kanskje du blir hjemsøkt av et spøkelse.
Har du prøvd ingefær? Meditasjon? Frivillig arbeid?
Stopp! Du skader deg selv!
Du er ingenting uten meg.
Synd jeg fant noen som tok plassen din. Kverk ham!
Gi opp, Taz! Han er større, sterkere og mindre svimmel!
Å, ja?
Nå er rettferdig kamp.
Jeg vet ikke hvem som vinner.
Ikke jeg heller. Kanskje dette hjelper.
Du kan ikke gjøre det! Det er urettferdig!
Det er enda en lov, og vi er...
Vi må diskutere alternative undervisningsmetoder.
Jeg er redd for at Quinn ligger etter!
Quinn?
Og en-en, og en-to!
Taz! Pass deg!
Hei, store fyr!
Du bomme!
Pappa, du må hjelpe meg å trekke Taz!
Ok, så han er på din side? Jeg ble litt forvirret over det.
Så det var der Quinn fikk oppmerksomheten sin fra!
Du er på min side nå!
Taz var det, men vi måtte slippe ham løs. Som dette!
Kom igjen, pappa!
Kom deg av meg!
Å, kjære.
Pappa?
Quinn, her borte.
Vennen sin ser ikke så bra ut.
Ikke venn.
Jeg si ikke venn.
Han si det.
Men ja, jeg ikke føle bra.
Vi er venner, Taz.
Du kunne fortalt meg om deg og Rocky.
Du var bare en forvirret gutt,
som var ensom og redd.
Og du har gjort feil, akkurat som meg.
Unnskyld for at jeg var så slem.
Jeg ville bare bli kjent med deg, og jeg forstod ikke
hvorfor du ikke ville snakke om fortiden din.
Jeg trodde du bare tenkte jeg var plagsom,
som alle andre.
Enten det, eller så er du flau
fordi du ikke kan snakke i fortid.
Det er ikke rettferdig.
Dette Taz sitt tredje språk.
Virkelig?
Ser du, det er så mye jeg ikke vet.
Og det får du heller ikke!
Historien hans ender her!
Jeg tror ikke det, Rocky!
Pappa!
La oss være i fred!
Jeg skal la dere være mer i fred
enn dere noen gang har vært i deres liv.
Taz har kanskje blitt til en pusling,
men det er én ting som ikke har forandret seg.
Hans kjærlighet til musikk!
Ikke denne gangen, Rocky!
Det er helt greit.
Enhver god musiker vet hvordan man improviserer.
Noen siste ord? Jeg vet du vil holde dem korte.
Du kan ingen lange.
Noe minneverdig, som "Det var alt, folkens!"
Eller: "Lidende succotash!"
Hva har du å si?
Oi! Det er forferdelig!
Ikke se, pappa.
Lukk øynene.
Hva er galt med ham?
Taz!
Går det bra?
Jeg tro det. Hva skjedde?
Jeg tror du mistet lunsjen.
Jeg tror du mistet mange lunsjer.
Og du har hatt noen rare lunsjer.
Du kan åpne øynene nå.
Å, er øynene mine lukket?
Hvorfor ser jeg det fortsatt?
Ok, ikke så ille.
Dette aldri skjedd.
Jeg love.
Du ser mye bedre ut.
Hei. Ja. Føle bra.
Hvis det ikke var fallet, eller alderen,
eller hodet...
Hva var det da?
Hva var det siste du spiste?
Quinn lage veggis-buger.
Å, virkelig?
Kanskje det veggis-buger.
Det spiller ingen rolle.
Kanskje du dårlig å lage mat.
Ok.
Du gjøre tasmansk djevel syk.
Han aldri syk!
Jeg spise hel hval og det under hetebølge.
Ok!
Jeg antar at jeg trenger hjelp med noen greier.
Men slapp av. Pappa lager burgerne
når vi betaler deg for hjelpen.
Ikke derfor jeg hjelpe.
Er det ikke?
Jeg hjelpe venn.
Åh! Taz!
Men jeg ha veggis-buger
hvis du lage.
Jeg skal si deg en ting, Taz.
Jeg skal lage så mange veggis-burgere som du ønsker.
Ja? Ja.
Vi må fortsatt finne ut hvordan vi skal få denne hjem.
Jeg vil bare bort herfra
før det skjer noe mer...
Ned?
Kom for å hjelpe... finne faren din.
Åh! Vent. Jeg fikk krampe.
Å, hva er dette for?
Du hjalp meg å finne pappaen min.
Gjorde jeg?
Hei, Ned!
Hei, der er han!
Greit, jeg gjorde det! Kom med den!
Er det den tasmanske djevelen?
Å, skal han spise oss?
Flott! La oss dra hjem.
Alle ombord!
Hva skjedde med Rocky?
Jeg tror at han ikke er så tøff som han var før.
Veggis-buger!
Og de bandt oss
og fikk oss til å høre på fæl musikk.
Plutselig begynte fjellet å riste,
og før vi visste hva som skjedde,
rullet steinblokkene mot oss!
Oi! Hva skjedde så?
La henne fortelle!
Jeg gjorde det!
Unnskyld, dere. Fortsettelse følger!
Jøsses!
Vi må få høre hva som skjer!
Hva skjedde med historien?
Den begynte å bli god.
Skulle du ikke lære meg å grille?
Du sa at det kunne hjelpe meg en dag.
Jeg elsker å lage mat!
Det reddet livet mitt en gang.
Men det fikk meg også bortført av villhunder,
og kastet ned en foss.
Det er bare slik kjærlighet er!
Det henger ikke på greip.
Nei, det gjør vel ikke det.
Det er derfor jeg lager mat og du forteller historier.
Vi må ikke like de samme tingene.
Nei, men det er fortsatt fint
å av og til dele dem med deg.
Hei, ikke dårlig.
Kanskje jeg skal prøve å fortelle en historie i kveld.
Jeg tror noen allerede har tatt scenen.
Og så jeg angrepet av ørn.
Stor ørn! Men jeg kjempe tilbake slik.
Så jeg falle i et tre.
Så jeg falle ut av tre.
Oi! Hva skjedde så?
Så kom dinosaur!
Ja, det stemmer.
Stor dinosaur, jeg slåss ham også.
Å! Men så kom et spøkelse og hjalp deg.
-Ja. -Spøkelse.
Spøkelset hadde flammekrefter.
Jeg og spøkelse slåss dinosaur.
Først gjorde han... og så gjorde jeg...
Og så kom jeg også.
Du? Jeg vet ikke.
Jeg tror ikke det tasmanske klimaet er varmt nok
til å regulere temperaturen til en krokodille.
Det høres ikke realistisk ut.
Hvem bryr seg? Det er en god historie.
Takk, Quinn.
Du kommer til å skrive en god bok en dag.
Kanskje.
Jeg må ha flere eventyr først.
Hvor langt tror du det er til Antarktis?
Så slåss den tasmanske djevelen og Quinn
mot krokodillen og spøkelset.
Vent litt. Jeg vil leke.
Men vent litt... Antarktis?
Jeg er spøkelset.
Jeg er den tasmanske djevelen.
Ok, jeg Quinn.
Men jeg er Quinn.
-Beklager, jeg sa det først. -Han sa det først, Quinn!
Ok... han sa det først.
Tekst: Anette Kvam