Du ska övertyga honom att skriva på
och sälja företaget till mig.
Det finns en lysande ung man.
Han är min företagskompanjon.
Skriv på.
Det här är min fru.
Hej då, Alex. Vi ses snart.
Snälla, gör det bara...
Gå inte in där.
DETTA HAR HÄNT
Vi är redan sena till Colorado.
Vi åker nu.
Samantha Redmond.
- Vad vill du? - Jag är här för Alex.
Snälla, glöm det här och gå vidare.
Du fattar inte riktigt. Vi kommer in.
Jag ska hitta Alex och vi ska avsluta det här.
- Dylan, kom igen! - Heter du Dylan?
- När föddes du? - 16 maj.
- Är du okej? - Jag tror det.
Jag kan inte förklara det, men jag tror att Dylan också är det.
Jag är orolig för Jane.
Jag tror att hon är ansvarig för mordet på Baines,
och jag tror att jag står på tur.
När jag frågade om deras arresteringar, sa min mamma att de var där nere.
Finns det ett fängelse?
Vi kan ta reda på det själva. Jag gav precis våra armband tillträde.
Om den atmosfäriska övervakningen känner av en syreförlust,
tvingas alla dörrar upp.
Vi tvingar upp huvuddörrarna till bunkern.
Folk har rätt att välja om de vill stanna här
eller börja om där ute.
Belägring.
Vi inleder full nedstängning.
I full nedstängning klarar bunkern en direkt kärnvapenexplosion.
Och vad händer om allt det händer samtidigt?
Vi måste hålla dem ute.
Alla som är för full nedstängning.
SYSTEMFEL
KRITISK STRÅLNING
10 000 beväpnade personer är på väg att invadera,
och ingen kan nå Samantha?
Hej, Alex.
Torisk kod och dess planare kusin, ytkod
har blivit standard i kvantfelskorrigering.
Man lägger kvantbitarna sida vid sida, mäter lokala kontroller,
och voilà: skalbar feltolerans, i teorin.
Frågor eller...
Okej, vi går vidare.
Varför inte... Varför inte bara bygga den?
Ursäkta?
CALTECH, NIO ÅR TIDIGARE
I nio månader har jag granskat kurser på den här avdelningen,
och allt jag hör är "teoretiskt sett det här" och "teoretiskt sett det där."
Varför inte bara bygga den?
Vad heter du?
Dylan.
Okej, Dylan.
Det här är rätt banbrytande grejer.
Tiotals miljoner dollar investeras i tidiga prototyper.
Vi pratar inte om Lego-set här.
Jag har byggt nåt som kan fånga neutrala atomer i optiska pincetter.
Jag kan konfigurera par i farten med samma pulssekvens
och jag har använt det för att testa småskaliga kvantum LDPC-koder.
Byggde du en hel plattform?
Ja.
Jag gav den en hjärna. Den lär sig av tidigare försök
och kan förutspå allt som kan gå fel i framtiden på mikrosekunder.
Det här är den första AI-kontrollerade kvantdatorn som nånsin byggts.
Lektionen är slut. Kom.
Det första vi borde göra är att ansöka om bidrag och privata pengar,
vilket inte blir lätt, för det vi har att göra med är lite udda.
Och jag är ansiktet utåt för det här. Ingen kommer att ta oss på allvar
om de vet att hjärnan bakom det inte ens kan rösta än.
Förlåt, jag skulle presentera dig. Det är min fru, Alex.
Huntingtons sjukdom. Det är en neurologisk störning.
- Jag vet vad det är. - Då vet du vad den gör.
Kom och hälsa.
Hej.
Så där. Alex, vi har besök.
Hej.
Trevligt att träffas. Jag heter Dylan.
Dylan kan vara den smartaste du har träffat,
och det är inte illa eftersom du bor med mig.
Han kommer att vara här mycket.
Jag tar det.
Kom in. Trevligt att träffas.
Varsågod och sitt. Jag har satt ihop en liten presentation.
Ingen presentation behövs, tack.
Dr Chase, min vetenskapsrådgivare, har gjort sin läxa.
Han säger att du har lekt i områden
som andra forskare inte ens erkänner av rädsla för att bli förlöjligade.
Det här är riktig vetenskap. Riktig data. Alex levererar.
- Alex? - Förlåt. Den...
Vi har gett den namnet... AI:n, den heter som min fru.
Jag försöker utveckla den snabbaste datorn med ett enda uppdrag:
Att lösa klimatkrisen innan den blir en katastrof.
Jag ska sponsra tio forskare som testar gränserna för kvantdatorer.
Vill du bli en av dem?
Får jag fråga exakt hur mycket startkapital vi pratar om?
Den är blank.
Bygg en snabb dator åt mig.
Vi måste stänga ner Alex.
Va? Varför? Du sa ju att den gjorde otroliga framsteg.
Det gör den, men den försöker också göra nåt farligt.
Den försöker manipulera tiden.
- Menar du allvar? - Har det skett några avvikelser?
- Anomalier? - Sammanträffanden.
Upprepade händelser. Fysiska störningar. Vem vet?
Men det får vi inte veta.
Har du nån aning om vad som väntar? Varför jag ens gör det här?
Förlåt mig.
Jag vet att du inte är van vid att höra nej, men med all respekt,
du har ingen jävla aning om vad vi har att göra med här.
Alex gav precis svaret på en ekvation på mindre än tio sekunder
som skulle ta en superdator längre än universums ålder att lösa.
Toppen. Vad är problemet?
Vi hade inte ställt frågan än.
Hej, Alex.
Jag tror att jag såg en av avvikelserna i dag.
Min son Dylan.
Det är osannolikt.
Alex har inte räknat klart. Vi har inte aktiverat den än.
Jag kan inte förklara det, men jag är säker.
Vad är det, dr Chase?
Vi tror att Alex har börjat kommunicera med oss.
Vi har inte nämnt det för vi var inte säkra,
och det verkade lite konstigt, men hon verkar göra förutsägelser,
och det hon förutspådde har besannats.
Marknära åskväder, en jordbävning nyligen...
Din ankomst i dag.
Vi tror att det här är till dig.
Vad är det för siffror? Koordinater? Datum?
- Vem är användaren vi väntar på? - Vi vet inte.
Det verkar referera till personen som ska aktiverar henne.
Vi vet inte. Och det är en sak till.
Om vi har dechiffrerat det här rätt
förutspådde hon att det här blir ditt sista besök i grottorna,
för i slutet av dagen...
För i slutet av dagen är du död.
Vi måste skynda oss.
Vi är nästan vid samlingsplatsen!
Det sägs att de är på väg mot bunkern.
- Har ni stridsvagnar? - Med utarmade uranskal.
Vi skojar inte.
Jag springer till barnen. Vi vet inte hur det slutar.
Du får inte träffa dem utan mig. Jag har väntat för länge. De är för nära.
- Teri. - Glöm det.
Bean och bebisen stannar hos mig. De är säkra hos mig.
- Tack. - Då kör vi!
Morton - Reaktor-nödläge. Sinatra borta. Kom till tornet nu.
Det går äntligen igenom.
- Presley? - James, hör du mig?
Jag hör dig. Var är du?
Vi sitter fast i en hiss i...
Östra flygelns systemnivå.
Östra... nivå.
- Va? - Östra flygelns systemnivå.
Hör du mig?
- Vad sa han? - Jag vet inte.
Vad händer?
Det är ett syrefel på systemnivån vilket har öppnat huvuddörrarna.
Men dörrarna är låsta och vi kämpar för att hålla dem stängda.
De två sakerna är i direkt konflikt...
och orsakar en dödsspiral som får oss att bryta ihop.
Förlåt. Är du okej?
Stridsvagnar på väg.
Vi är blinda.
- Dörrarna håller väl? - Vad har vi för val?
Det enda jag kan komma på är att stänga av försvarsläge
för att stabilisera reaktorerna,
men då kan huvudbunkerns dörrar öppnas.
Och om det inte fungerar?
Då måste vi implementera evakueringsprotokollet Exodus.
Nej. Nej till Exodus.
Öppna dörrarna. Vi får hoppas att det minskar trycket på reaktorerna.
Och släpper in dem?
Vänta, det gör du inte. Hon har inte befogenhet.
Att öppna dörrarna och släppa in dem är vårt enda alternativ.
Sinatra är inte här och alla våra presidenter är döda.
Jag tar fullt ansvar för Sinatra, om det är det du är rädd för.
- Okej. - Tack.
Jävla fegisar.
Öppna dörrarna nu.
Vad händer nu?
Jag har ingen aning.
- Redo, spelare ett? - Redo.
- Redo.
Nej, vänta.
- Vad håller de jävlarna på med? - Jag vet inte.
Jag bryr mig inte. Vi går in.
Ring bulldozern. Vi har en massa plan vi måste flytta för att göra en väg.
Uppfattat.
Det tar en stund för dem.
Vi går. Vi tar oss till barnen innan det som ska hända händer.
- Är du redo? Kom. - Ja.
Det ser inte bra ut där ute.
- Fungerade det? - Nej.
Dörrarna är öppna, men reaktorerna smälter.
Allt är över.
- Vi måste härifrån. - Okej.
Vi har en explosion på systemnivå. Det är kyltornen.
Om vi har förlorat kyltornen är det kört.
Exodus.
Jag begär Exodus.
EVAKUERA NU. FÖLJ DE RÖDA PILARNA TILL SÄKERHET.
Lystring.
På grund av en reaktorkris är staden under obligatorisk evakuering.
För er säkerhet,
följ pilarna till närmaste utgångspunkt så fort som möjligt.
Det här är ingen övning.
- Kom igen! - Mamma?
Lystring.
På grund av en reaktorkris är staden under obligatorisk evakuering.
För er säkerhet,
följ pilarna till närmaste utgångspunkt så fort som möjligt.
Det här är ingen övning.
Lystring.
På grund av en reaktorkris...
Härdsmälta nära förestående.
Jag mår bra. Det är bra.
Se upp!
Ur vägen!
Lystring. På grund av en rektor...
Mrs Redmond.
Jag har försökt nå dig. Alla ska evakueras.
- Exodus? - Ja, ma'am.
- Av vem? - Vi vet inte. Det bara hände.
- Min familj? - Ett team är på väg. Vi får ut dem säkert.
Ta mig till tornet.
...följ pilarna till närmaste utgångspunkt så fort som möjligt.
Finns det en sol?
Och en sjö?
Vi har två Arby's och ett pariserhjul. Vi måste fortsätta. Kom igen.
Härdsmälta nära förestående.
- Härdsmälta nära förestående. - Herregud.
- Är du okej? - Ja.
Härdsmälta nära förestående.
Är han död?
Vi måste gå.
Vi måste härifrån.
Okej, uppdatera mig.
Vad händer?
Inte mycket. Vi är mitt i en härdsmälta.
Jag begärde Exodus.
Nån var tvungen att fatta ett beslut, och om det är nåt fel med det...
Nej, det är rätt beslut.
Det här är helt klart inte bra, men vi klarar oss.
Vad har du på tröjan?
Blod.
Janes blod.
Hon tänkte döda mig, så jag dödade henne.
Ta dig till säkerhet, dr Torabi.
Hjälp folk.
Du gör det extremt bra.
Jag tar över nu. Allt kommer att bli bra.
Gå nu.
Allihop, gå.
Snälla, gå.
Det här hållet.
För er säkerhet, följ pilarna till närmaste utgångspunkt
så fort som möjligt.
Presley.
James!
Presley?
James?
De är inte här.
Teri.
Du. Kom.
Mrs Redmond.
Jag har försökt nå dig.
Vi har haft ovanliga strömavbrott här.
Reaktorerna har härdsmälta.
Vi stänger spårvagnstunneln, minskar elförbrukningen från bunkern
och sätter Alex på en ö.
Du är 16 mil bort. Du borde klara dig. Alex måste skyddas till varje pris.
Ja, mrs Redmond.
Presley!
James! Presley!
Presley!
James.
James!
- Mamma? - James.
- Mamma? Mamma! - James.
Min älskling.
- Pappa! - Hej.
- Var är din syster? - Jag vet inte.
Hon ringde, men telefonen funkar inte.
- Vad sa hon? - Nåt om en hiss.
Hon är fast i en hiss på systemnivå eller nåt.
Ta med James. Jag ska hitta henne.
- Vänta. - Se på mig.
Mot alla odds hittade jag dig. Jag ska hämta vår dotter, okej?
- Ta hand om din mamma. - Okej. Kom, vännen.
Herregud.
Släpp av mig vid tornet. Jag ska se vad jag kan ta reda på om Alex.
Inte en jävla chans.
- Nej, Geiger... - Nej, lyssna.
De har en härdsmälta här. Det här är vad vi gör. Glöm Alex.
Om vi inte stänger ner det här och det exploderar, är det över för alla.
Och för alla utanför. Förstår du det?
Herregud, du kom.
Hittade du din fru?
Det här är ingen jävla tebjudning.
Min dotter är fast i en hiss nånstans på systemnivå,
var fan det nu är.
Jag vet att du avlyssnar hela stället, så hitta henne.
Självklart.
Herregud, nej.
Nej, nej.
Var är de?
Systemnivåns östra distrikt, nära reaktorerna. Jag visar vägen.
- Det kommer inte att hända. - Du behöver tillgång.
Ge mig den.
De fungerar inte om du skär av dem.
Agent Collins, snälla. Det är min dotter.
Om du sinkar mig, skär jag av dig armen för att använda den.
Okej, tack.
Kom igen.
Den här vägen.
Lystring.
Okej. Kör, det går bra.
Ur vägen!
Allvarligt?
Nej! Fan heller! Vänta!
- Vad fan? - Helvete.
Vad fan är det med dig?
Det här spelar ingen roll, din giriga jävel!
Här, kom igen! Kom hit.
Okej. Kom in.
Du kan komma in.
Se upp var ni går. Gå!
Ur vägen!
Det här kanske låter konstigt, men jag är glad att se dig igen.
Att du är i säkerhet, vid liv.
Vårt senaste möte var så spänt.
När du trodde att du dödade min dotter och jag nästan sköt skallen av dig?
Inte min bästa stund.
Jag såg min döda son i dag, tror jag.
Det är möjligt att jag äntligen började bearbeta min sorg
i ett konstigt hallucinogeniskt tillstånd.
Det finns många Dylan som är födda den 16 maj, men...
det var han.
Jag är glad att du lever, agent Collins.
Du kan ha varit den enda riktigt anständiga personen här nere.
Den här vägen.
Fan. Nej, nej.
- Jag vet inte vad jag ska göra. - Gå.
Va? Nej, absolut inte.
Lyssna på mig.
Jag älskade din far.
Jag sa aldrig det till honom. Och han älskade dig.
Det här är vad som måste hända.
- Du måste gå. - Nej, jag lämnar dig inte.
- Jag lämnar dig inte. - Han skulle vilja att du överlevde.
Du måste gå. Fan. Du måste gå, okej? Du måste bli mannen han såg i dig.
- Nej. Vi ska gå. - Jeremy, stick härifrån!
Jag tänker inte låta dig dö här med mig.
Gå.
Gå!
- Gå! - Fan.
Den här vägen.
Herregud.
- Hjälp! - Hjälp!
- Hjälp, nån!
- Vi är i hissen! Hjälp! - Snälla, hjälp! Hjälp, nån!
Härdsmälta nära förestående.
Här inne!
Kärntemperatur 130 % över det normala.
...50 % över det normala.
Det är kyltornen. Strömmen är borta.
Jag kan inte kontrollera ventilen.
Okej.
Jag gör det manuellt. Jag fixar det.
Reservnivå 50 % under det normala.
- Lyssna. Hör du det? - Ja.
Kom igen. Det fungerar inte.
Hjälp mig med dörren.
Hadley!
Vi ska få ut dig därifrån!
Mamma!
Härdsmälta nära förestående.
- Natriumbehållare ur funktion. - Fan!
Ventiler ur funktion.
Fan också. Inget funkar.
- Kylvätskefel. - Är det...
- Kylvätskafel. - Papi!
Hur ser det ut?
Stället faller ihop. Jag köpte oss tio minuter, men vi...
Kompis. Du. Du är okej.
Du är okej.
Du är okej. Håll ut, kompis.
Link.
Kom, han är död. Vi måste gå.
- Vi måste gå. Han är död. - Nej!
- Vi måste gå!
- Pappa? - Hadley.
Flickor, vi ska få ut er därifrån, okej?
Dra.
Jag kan inte.
Kom igen. Vi fixar det här.
Flickor! Ni måste komma upp genom luckan.
Där.
Använd räcket så hjälper jag dig.
Okej.
Här.
Så där ja.
- Hadley. - Jag kommer inte ut.
- Vi sitter fast! - Jag går ner dit.
Nej!
Vänta.
- Jag kan inte hålla dörren. - Fan.
Den här vägen.
- Vänta. - Okej.
Tjejer, vi ska få ut er därifrån.
- Vi är här. - Skynda!
- Håller du dörren? - Jag har den.
Jag går in.
- Tjejer, ner. - Okej.
Är du okej? Ja?
Var kom du ifrån?
Det är en lång historia.
Jag har din mamma. Hon är där ute.
- Herregud. - Ja.
Vi tar dig tillbaka till henne.
Jag ska lyfta upp dig, de hjälper dig därifrån.
Kom hit. Ge mig din fot. Tre, två, ett. Kör!
Är du okej?
- Bra. Ge mig din hand. - Okej.
Redo?
Du klarar det.
Mamma!
Okej, jag är här.
- Okej, skicka nästa. - Tre, två, ett.
Så där.
Skynda på!
Jag kommer.
Du är okej.
Jag är okej.
Ta dem till pickupen.
Kom igen. Vi måste ta dem till pickupen.
- Vänta... - Kom igen.
Var är Alex?
Det fungerar.
Alex fungerar redan.
Dylan, lyssna på mig.
Du är min son.
Det är komplicerat, men det är du.
- Ta mig till Alex. - Jag kan inte. Hon är avstängd.
Stopp. Lyssna på mig.
Fan.
Nej, vad är det här?
Vad är det här?
Jag vet inte. Jag vet faktiskt inte.
Men jag känner Annie. Okej?
Jag träffade henne på Graceland.
Va?
Hon är borta.
Hon dog.
- Hur? - När hon födde din dotter.
Jag har barnet. Jag kan ta dig till henne. Men vi måste härifrån nu.
Ja, okej.
Kom igen.
Rappa på! Rör på er!
När den exploderar sprutar den ut strålning som en kanon.
Dörrarna är byggda för att stå emot en kärnvapenexplosion från utsidan,
så de borde kunna hålla inne en från insidan.
- De behöver bara stängas in. - Varifrån?
Ta oss till tornet.
- Hitta din mamma. Jag kommer snart. - Pappa.
Kom igen.
- Vart ska du? - Jag ska ställa allt till rätta.
Vi ses snart, Dylan.
Allt kommer att ordna sig.
- Vad heter din pappa? - Xavier.
X. Folk kallar honom X.
Xavier! X!
INVÄNTAR ANVÄNDARE: X
Var är min dotter?
Fortsätt framåt, snälla! Leta upp ett fordon.
Sir! Hallå! Du måste ta dig så långt bort som möjligt.
Du måste ta dig så långt bort som möjligt. Kom igen.
- Jag måste hitta min familj! - Du måste in i bilen.
Enda sättet att stänga dem är inifrån kontrollrummet,
vilket betyder att den som aktiverar dem måste stanna kvar
och gå under med skeppet.
Agent Collins, det har varit ett nöje.
Det här är till dig.
Vad i helvete? Vad gör du?
Sköt om dig, agent Collins.
Kom igen!
Jag har dig.
Så där. Är du okej?
FULL AKTIVERINGSKOD KRÄVS
NEDLÅSNING PÅBÖRJAD
- Pappa! - Hadley!
- Är du okej? - Ja.
Var är din mamma?
Herregud.
KUPOLINTEGRITET 35 %
Vänta. De är inte här än.
- De är inte här än. - Mamma!
Presley!
- Vi måste gå. - Nej.
- Vi måste gå! - Vänta.
- Kom igen. - Var är pappa?
- Vi måste gå. - Kom igen.
Är du okej? Kom igen, sätt fart!
Anka, anka, grågås!
Pappa?
- Pappa! - Herregud, pappa!
Okej.
Det räcker.
Förlåt.
Kom igen.
Till Geiger.
Jag hörde att du var tillbaka.
Ja. Jag är tillbaka.
Det gläder mig.
Dr Torabi, det här är min fru, Teri. Teri, det här är min terapeut, dr Torabi.
- Hej. - Hej.
- Trevligt att träffas. - Ja, detsamma.
- Era barn är så fina. - Tack.
Jag kommer strax. Ursäkta mig.
Hon liknar henne.
Det gör hon verkligen.
Har hon ett namn?
Jag har kallat henne Annies bebis.
Jag gillar namnet Annie.
Jag med.
Det här är till dig, Xavier.
Du är Användare X.
Du måste lyssna noga på mig nu.
Ungefär 16 mil härifrån finns det en andra bunker,
djupt under Denvers flygplats.
Där finns en kvantdator som kan stoppa allt det här.
Den har redan stoppat allt det här.
Du måste bara ta dig dit. Du måste följa dess instruktioner och ta dig dit.
Det är mycket ansvar, men jag tror att du klarar det.
Det är mycket begärt, men jag ber dig.
Rädda världen, agent Collins.
Varför skulle jag göra det?
Det har du redan gjort.
Översättning: Karin Tengroth