Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Мерщій. Концерт от-от почнеться.
Красунчик!
Мене звати Герой, і ми «Банда Молотова».
РОДЕО-РОК
Зачекай.
Перерва. Ми скоро повернемося.
Сандро Сандерлей.
Перепрошую?
Розслабся, він іще дитина.
Малий із дурною зачіскою, невдахо.
-Що? -Він же його двійник.
Слухай, малий.
Поглянь на все це. Дивися.
МУЗИЧНИЙ МАГАЗИН «КАСТЕЛО»
Ось, глянь.
І волосся заціни.
-У мене хіба модна стрижка? -Га?
-Чи я випадково заспівав «Галопіру»? -Співав?
Тобі з ним варто співати кантрі.
Кантрі, та я тобі… Ой.
Ти вже вибрав, любий?
А ось і мама. Мамуся.
Сьогодні в Жуніора день народження, і він хоче нову гітару.
Стаєш чоловіком, га, Жуніньо?
Ось ця гітара ідеальна для новачків.
Я хочу оцю!
«Лес Пол»? Але…
Ти що, Жуніньо.
Ти ще не готовий до такої гітари.
Тебе не питали.
Чому ти це кажеш про цю гітару?
Це професійна гітара.
Це як дати болід Формули-1 тому, хто щойно отримав права.
Але це й непогано для початківця.
Для натхнення, так?
Агов!
Ми можемо стояти поряд із майбутньою рок-зіркою.
Схоже, він любить гратися зі своїми…
Ударними, гітарою, а ще…
Агов, Пансо, поможи пані
й продай цей «Лес Пол».
-Звісно. -Гаразд?
-Прошу, подбай про це. -Авжеж.
-Геродоте. -Добре.
-Зайди в мій кабінет. -Геродот.
-У мій кабінет. -У кабінет?
Ти розумієш, що це магазин?
Він іще дитина, пане Кастело.
Знаю, та ми давно не продавали цих гітар.
Не хочете укулеле?
-Ні. -Є знижка.
Ти маєш бути вдячним.
Гітара, як у Джиммі Пейджа й у Слеша…
Не вони сплачують мої рахунки й твою зарплату.
-Мені потрібна ця робота. -Гадаю, все скінчено.
І що?
Я не знаю, як платити за оренду, Пансо.
Повірити не можу.
Є в мене дядько…
-Дядько? -Так.
Ти не казав про дядька.
Мамин двоюрідний брат. Я невпевнений.
Справа в тому, що в нього є гурт, який грає на випускних.
-Поговорімо з ним. -Жодних випускних.
-Чому? -Натовп п'яних людей…
Що як мене сплутають із сам-знаєш-ким
і скажуть заспівати його пісню?
Нізащо.
Гаразд.
Але як ти збираєшся платити за оренду?
Де це буде?
-Перепрошую? -Де це?
Кажи голосніше, я тебе не чую.
Де той випускний?
Оце вже інша справа. Я поговорю з ним і скажу тобі, добре?
-Агов! -Що?
Пансо, а ти не йдеш?
З тобою?
-Так. -І звільнитися?
Друже, ти знаєш, що ти мій брат, так?
Мені теж треба платити за оренду.
А ти чого смієшся, селюче?
Свіжі новини: Сандро Сандерлей і Таня Фолія офіційно розійшлися.
Вони завершили стосунки.
І цього разу назавжди, бо це було її рішення.
І мої надійні джерела
вже кажуть, що бачили її з дуже відомим спортсменом.
Ну-ну, говори далі, балакуне.
Ти забагато теревеніш.
-Залишайся тут, люба. Сиди тут. -Агов, босе.
Про тата всі говорять.
Ти що, п'єш віскі?
Боже, тобі ж нічого не можна до завтра.
-Як я забороню, пане Агнальдо? -Але…
Глянь, Нальдо. Дивися.
Сандро, а мені цікаво, чи правда, що король назавжди лишається королем?
Бо ти, навіть ідучи вперед,
лише повертаєшся назад.
Синку, не слухай ти того Шантеклера.
Він не тямить, що каже.
Вона пішла, бо я товстий.
Ти не товстий. Ти міцний.
-Ми міцні. Ну ж бо. -Я товстий.
Забудь про це.
З новим альбомом і туром, усе повернеться до норми життя.
А завдяки ліпосакції
ти скоро знову станеш головним серцеїдом у музиці.
Звісно…
Але ти відпочинь, я розбуджу тебе завтра о шостій ранку.
-О шостій, Нальдо? -Так.
-Тебе чекають о восьмій. -О шостій?
Ти маєш бути в лікарні о восьмій ранку. Натщесерце!
Іди вже звідси, заразо. Я більше не питиму.
…чи нагадати, що тобі за 30?
От і я більше люблю Луана. Бувай.
На цім шляху моїм життєвім
Я все біжу й зупинитися не можу
-Пане Агнальдо? -Вітаю, лікарко.
Усе ж добре?
Буде. Якщо він прийде до тями.
Що? Якщо прийде до тями?
Чому ви не сказали, що він пив?
Лікарко, він зробив ковток, та я забрав у нього чарку.
Однак спиртне він завжди знайде.
Що мені тепер робити?
-Дзвони пресі, скасуй тур… -Ні.
Ніхто не має дізнатися. Це таємниця.
-Який прогноз? -Невідомо.
Може отямитися сьогодні чи за рік.
Що нам робити, Жаксе?
Зачекаємо тиждень.
Якщо не покращає, скажемо пресі,
що він у лікарні з апендицитом.
Буде всенародний плач. Скрізь заголовки.
Продажі зростуть.
Можемо зняти про нього біографічний фільм.
Але, звісно, хай одужує.
Ну так, ясна річ.
Я скажу правду.
Гіно, ти здурів чи що?
Я не дозволю тобі зробити таку дурню.
Нізащо. Алкаш може ще отямитися.
Не кажи так про хлопця. Він переживає важкі часи.
Так, я теж.
Я знову тут із тобою,
п'ю гидотний алкоголь, вона наливає.
-Алло? -Алло? Дядьку?
Карліньо?
Ні, це Нельсон.
Хто?
Син Соні.
-Хто та Соня? -Твоя кузина.
-Що, Гельсоне? -Нельсон.
Ми вчора говорили. Ми на місці.
-Я в офісі друга… -Ми тут.
…маю важливу зустріч, починайте без мене.
-Алло? Дядьку? -Це твій дядько?
Так. Зачекай.
Гаразд, дядьку. Мені час іти.
Я теж тебе люблю. Бувай.
Він мене любить.
Чувак, заціни.
Я наче весільний торт, Пансо.
Радше як синій кекс.
-Ти співак? -Кажуть, що так.
Ось твій сет-лист.
«Пристрасні шльоп-шльопи».
«Танець маленької зміючки».
Це не прикол?
Що? Якісь проблеми?
Ні.
Та ні. Відпадний сет-лист. Вітаю.
Хлопче, ти здурів? Що ти коїш?
Витираю руки.
-Витираєш руки? -Так.
Витирає… Знаєш, що це?
Ні.
Цю завісу використовували у 1989 році
в незабутньому турі Вандо «Похабеньки».
-Ясно. -Якщо будуть плями — заплатиш.
-Заплачу. -Уперед, виродки.
-Як грубо. -Ходімо.
Добрий вечір, пані й панове.
Представляємо вам гурт «Кіт крут».
Бадьоріше.
Ну ж бо, чуваче. Усміхайся.
Привіт. Тобі хтось казав, що ти схожий на Сандро Сандерлея?
Сандро Сандерлей, той селюк із кантрі?
Так!
Мені це постійно кажуть.
Можна зробити з тобою селфі?
Хештег «Вечірка із Сандро Сандерлеєм».
У тебе вже є поклонниці!
Так.
Можна мені «Рогоносця»?
-Добре. -Зроби подвійний.
Ти на підйомі, Тоні.
От зараз буде все по повній.
На всю силу.
І ось що, наприкінці ти маєш заграти пісню Сандро Сандерлея.
О, ну це супер. Чудово. Я-бо так чекав на роль Сандро Сандерлея.
-Потроху, Тоні. -На вигляд смачно.
Ні! Що ти робиш?
Це ж не сік.
-Усе гаразд? -Зараз буде.
З ним усе буде добре?
Розслабся.
Це краще, ніж енергетик.
Дай йому дві хвилини й побачиш.
Йу-ху! Танець маленької зміючки
Стегнами вперед і назад
Красень!
Брязкальце візьми й покружляйся Та пані — справжня отрута, звивайся
Я самотній партнер для танців Я на карнавалі круглий рік
Удома знов мене поб'ють
Тяжко буде нам, мабуть
Це був гурт «Кіт крут».
Чуваче, я стрибну.
Ти про що? Ні!
-Ні! -Ура!
Боже, він упав.
Сіль Землі
Викликайте пожежників.
Ні!
Усе горить.
Завіса!
Дідько, бро. Пожежа, чуваче?
Боже, не можу повірити, що ви щойно влаштували.
-Та завіса мені дорога! -Розслабся, Тоні.
Вона була в турі Вандо.
-Тихо. -У 1989-му.
Я куплю тобі іншу.
-Дядьку, ходімо. -«Дядьку», іди ти.
Я не маю небожів твого віку.
-Смішно. -Сцена була мокра.
-Дуже. -Я послизнувся.
Тому впав.
-Господи. -Усе спалахнуло.
Але…
Боже милий!
Ану тихо. Чекайте.
Ну-бо, Агнальдо.
Гіно.
Агнальдо, негайно їдь до клубу.
Хутко.
-Чуваче, що ти робиш? -Прикидаюся позером.
Народ.
Не чіпай, Пансо.
Я нервую, чуваче. Облиш мене.
Гей, дурню. Не чіпай обладнання.
Не смій… Завіса… Ну ти що!
Він тут! О, Агнальдо!
-Що сталося? -Гіно.
-Ти як? Привіт. -Заплющ очі.
-Заплющив, Тоні, ось. -Повір мені.
Хлопче, підбери волосся і йди сюди.
-Допоможи, Гільсоне. -Нельсон.
Наш хлопець інтубований у лікарні, усе таке
Та ти що!
Сандро.
-Сандро, мій… -Легше.
-Це не він, Гіно. -Якого біса, бро?
Але може ним бути.
-Мене звати Герой. -Герой? Ні…
Але якщо обрізати це волосся,
прикрити всі ці малюнки на тілі
й шрам на чолі…
Це Сандро. Він просто двійник Сандро.
Він наш порятунок!
-Стривай, бро. Про що ти говориш? -Так.
Синку, послухай уважно мою пропозицію,
вона одна на мільйон.
Хочеш поїхати в тур по Бразилії
замість Сандро Сандерлея?
Пансо, ти чув?
Здається, я не розчув.
Ти хочеш,
щоб я співав, наче я Сандро?
Синку, навіть співати не потрібно. Буде фонограма.
Кантрі? Я люблю рок-н-рол.
Господи, що ви робите?
Двоє бородатих мужиків поводяться як клоуни. Що це? Жах.
Гаразд. Дякую за незаперечну пропозицію.
Та нам уже час.
-Ми зайняті. -Дякую.
Час везти бабцю на дзюдо.
-Бувайте. -Чекай.
Що? Куди це ви зібралися?
-А що? -Нікуди ви не підете.
Що за поспіх? Ні, не йдіть.
Тоні, замкни двері. Ніхто нікуди не йде.
-Чекай-но. -Боже.
Не можна нас тут замикати.
-Ні. -Я маю права.
-Саме так. -Спокійно.
Ми вам поможемо.
Власники клубу незадоволені через вашу витівку.
А мій друг Тоні? Він дуже любив ту завісу.
А ви що наробили? Скільки це збитків?
-Щонайменше сорок тисяч. -Це жарт такий?
Тут на десять тисяч максимум.
На десять? Ну то переведи мені десять штук. І розбіглися.
Ну… Перекинь йому гроші, Пансо.
-Що? -Переведи гроші.
-Ні, у мене таких грошей немає. -І?
-У мене телефон здох. -І в мене теж. Не люблю технології.
Навіщо вішаєте мені цю локшину? Ви двоє на мілині.
Слухай, синку,
я підсолоджу угоду.
Я тобі обіцяю,
що особисто продюсуватиму твій сольний альбом
після цього туру.
Отже? Що скажеш?
Можливо, я нечітко висловився.
Бла-бла-бла. Пане офіцере, я спав на лавці…
Чуваче, я люблю рок-н-рол.
Важкий рок.
Та годі. Знову ти за своє? Досить. Припини!
Бро, йди сюди. Поговорімо.
-Послухай голос розуму, синку. -Зачекай.
Чуваче, ти здурів?
Це наш шанс записати альбом.
Чи ти хочеш іще десять років їздити із Женівалем по випускних,
щоб розрахуватися з боргом?
Треба подумати.
Подумати? Ти з глузду з'їхав?
Ти головою не вдарився? Я на нулі.
-Ти банкрут. -Він крутий. Моя ж рідня.
Гаразд.
Ти виграв, Пансо.
Але послухай,
ми зробимо це, якщо перетворимо їхнє кантрі
на важкий рок-н-рол.
То до справи.
Він із вами поговорить.
Отже, ми…
-Ми прийняли рішення. -Так.
Я згоден, але за однієї умови.
-Панса буде в гурті. -Так.
-Ти на чомусь граєш? -На ударних.
Згода.
Пишаюся племінником.
-Ти не знав мого імені. -Гельсон.
-Нельсон. -Панса.
А я — Герой.
Сандро. Відтепер тебе звати Сандро.
Після макіяжу й зміни зачіски…
Волосся не чіпати!
Чуваче, не будь дитям. Воно відросте.
-Твоєї теж, синку. -Що?
Ну що, металюго, що думаєш?
-Непогано, так? -Так, нічогенько.
Дякую, бро. За допомогу.
-Жарбас. -Привіт.
Не варто й нагадувати, що все, що ти чув, —
суворо конфіденційно.
-Так, пане. -Рот на замку.
Будьте певні, не скажу ні слова.
Гаразд.
А ось і твій новий дім.
Оце так! Господи.
Кичливо.
Не кажи так. Удавай спокій.
Пані Сіда! Як справи? Як ви, пані Сідо?
Усе гаразд?
Я привіз його з костюмованої вечірки.
Він нарядився безхатьком,
-бродягою… -Якого біса?
-«Ходячі мерці», га? Зомбі… -«Ходячі мерці»?
Ваш віскі, босе.
Дякую, але я не п'ю.
Але якщо у вас є апельсиновий сік абощо…
І можете звати мене Герой.
Сандро!
Сандро! Мене звати Сандро.
Ви ж мене знаєте?
Я тут мешкаю.
-А ви тут працюєте… -Уже десять років.
Ви вже десять років терпите Сандро?
-Ви така… Я вас обійму. -Господи, він п'яний.
-Вітаю. Ви варті кращого. -Він п’яний.
-Дійсно. -Він у душ.
Я створю ваш фан-клуб, Сідо.
-Я її фанат. Я фанат Сіди. -Вибач.
Синку, поводься добре. Ти хочеш зіпсувати все від самого початку?
По-перше, Сандро Сандерлей нізащо не відмовився б від віскі,
і він точно не обійняв би Сіду.
Нічого не можу вдіяти. Я не п'ю.
Розкажи мені правду.
Що сталося із Сандро?
Він у подорожі.
Замість туру по країні, Агнальдо?
Це духовний відпочинок.
Розрив з Танею Фолією дуже на нього вплинув.
Ти що, новин не читаєш?
Я не читаю плітки про знаменитостей.
Ось це Таня Фолія.
Тебе треба навчити поводитися з фанатками.
Чому це?
Бо вони з'їдять тебе живцем.
О, бос прийшов.
Слухай.
Він бездомний?
Це хеві-метал. Виявіть повагу.
Радше іржавий метал, синку.
А як щодо тату?
Можемо замазати гримом. Він водонепроникний, якийсь імпортний.
Вітаю, Агнальдо.
Це майже диво.
Радий знайомству, я Жакс.
Жакс Барето? Зі студії «Парфенон»?
Це він, у плоті.
Я надіслав вам демо-касету гурту «Банда Молотова».
Ви її слухали, бро?
Пане. Звертайся до мене «пане».
Тебе чекає успіх у ролі Сандро.
Але нам дещо треба з'ясувати.
І раз, два, три.
Ти мій пряничок Мій райський бекон
Яблучко моє в карамелі
Гаразд.
Ясно, що ти вмієш співати, але є проблема,
ти насміхаєшся з пісні.
Я?
Та ні, друже. Я б ніколи такого не зробив.
Ми ж не повні дурні.
Хай тобі не подобається така музика,
але 50 мільйонів платівок не продалося випадково, без причини.
Почни поважати цю аудиторію.
Я вірю в твій талант,
але маю знати, що ти будеш професіоналом.
Зрозумів? Будеш щодня репетирувати з гуртом до концерту.
Так, пане.
А контракт? Угода про нерозголошення?
Я про все подбав.
Агов.
А як щодо мого альбому?
Я обіцяв йому, Барето.
Заплатиш зі своєї кишені.
І не раніше, ніж закінчиться тримісячний контракт.
Ніхто нічого не казав про три місяці.
-Ви жартуєте? -Гарного туру.
Синку,
він завжди такий.
Та якби не вподобав, він би не дав нам зелене світло.
І не хвилюйся за свій альбом, я людина слова.
Я завжди хотів попрацювати в такій студії.
Та тепер, отримавши цю можливість,
я не знаю,
це не те, що я собі уявляв.
Так не буває, синку.
Я розкажу тобі історію.
Коли ми з Валом, із Женівалом,
були твоїми ровесниками,
ми були продюсерами різник поп-співаків, так?
Якісь недоверсії Вандо, Регіни Ваосте.
А одного разу ми зайшли в місцевий бар
і натрапили на худорлявого хлопця
з тремтячим голосом.
Але я не міг викинути з голови його пісню.
Я почув голос, який казав мені:
«Агнальдо, не змарнуй такий самоцвіт, скористайся нагодою».
Коротше кажучи, кантрі тоді вистрілило,
а той хлопець із тремтячим голосом
якого ти так ненавидиш,
став справжнім феноменом.
І я хочу сказати, синку,
що така можливість
не стукає в одні двері двічі.
Зрозумів?
Яке гарне місце.
Ну як? Готовий побути принцесою?
Усе буде добре.
Агнальдо, слухай,
я лише з усім лубрикантом Сандро вліз у ці штани.
У турі будеш запалювати. Ходімо.
А навіщо йому вдома стільки лубриканту?
Потім розповім.
Не може бути!
Що вони з тобою зробили, Пансітасе?
Ти глянь на свій одяг. Весь у стилі кантрі.
Ти такий миленький.
Ти мені навік винен.
Та на два віки, Пансоло.
Чому ти смієшся?
Ти пофарбував волосся?
Так. Я схожий на Лукаса Луто.
-Луфуса. -Лупо.
-Лукуса. -Лукаса-Пукаса.
Хай так.
Їдьмо, ми спізнюємося.
Хвилинку. Тебе справді звуть Жарбас?
Ні, я Клавдіо.
Та коли ви жартома назвали мене Жарбасом,
-пристало. -Пристало.
Але Жарбас принаймні має роботу, так?
Пане Сандро.
Так.
Можна поставити Лукаса Сафадао?
-Їдьмо. -Пане офіцере…
Зажди, ковбою.
Ти дещо забув.
Скажи, яка вона красуня?
Овва.
На ній Сандро пише всі свої чудові пісні.
Усі ці пісні чудові.
Мені подобається.
Їй потрібне ім'я.
Це Лурдінья. Лулу серед близьких друзів.
Лурдінья! Це ім'я таке…
Миле! Мою тітку звуть Лурдінья.
-Мило. -Так.
-Тітка Лурдес. -Тітка Лурдес продає їжу в Біксізі.
Погнали!
Нова-Есперанса, ми їдемо.
-Готуйся, Магайвере. -Починаймо.
-Чом обличчя смурне? -Іншого не дали, тату.
Сонечко, ти ж обіцяла.
Ти знаєш, що я і так стараюся?
Сандро!
Чуваче, тут вітальний прийом для нас.
Ви з гуртом їдете в готель.
А я нагляну за цими двома на фермі.
А ну ясно. Тобі шикарне життя, так?
Клас. А мені везти шайку-лейку в смердючий готель.
І міні-бар не спустошувати!
Сандро!
-Можеш понести, бро? -Це ж…
Так, ковбою, не забувай:
мера звати Бенто, першу леді — Матильда, а доньку мера — Луллі.
Маю дещо розповісти про Луллі.
Привіт, Сандро, друже мій.
О, мер Бенто.
Чому так офіційно?
Зви мене просто Бенто. Не треба мером.
Дякую. Як ви?
-Сандро. -Як справи?
Господи Ісусе, це ще що?
Ти досі звабливий, Сандро.
Притримай коней.
Пане Бенто. Як ти, Бенто? Як справи?
Уже краще, бо ви приїхали.
Я за вами скучив.
Дивися, це тобі сюрприз.
Від імені міста Нова-Есперанса вітаємо вас, пане.
Це так мило, Луллі. Дякую.
Завжди він кепкує.
Пане мер!
Оце так навала.
-Їдьмо. За мною! -Хутко.
-Мере, швидше. -Сідайте.
-Не смішно. -Відчини їй. Впусти її.
Це було не смішно.
А ви хто, нагадайте?
Тату, зупини, я вийду.
Ти не бачиш, що він жартує?
Ой, годі. Досить цієї дурні.
Я лише намагаюся розбити лід.
Вона щойно повернулася з Англії.
Вона на іншому рівні.
Каже вічно оте своє: «Хай». Її не впізнати.
А ти ззаду, ти хто?
-Я? -Здоровань. Так, ти.
Цей красунчик — новий барабанщик Сандро.
-Нельсон. -Панса.
-То Нельсон чи Панса? -Для тебе — як завгодно.
Дуже приємно. Мене звати Матильда.
Боже, у мера такі гарні доньки, чи не так?
Ти це чув, татечку?
А де ж повага?
Він до мене залицяється.
Як же тут гарно.
Так зелено. Щось із Парнасу.
Ніби ти тут ніколи не був.
Це тому, я давно тут не був, Матильдо.
Ти божевільний.
Дідько.
-Щось не так? -Зв'язок пропав.
Можеш розвантажити машину.
Пане мере, я розберуся зі справами в мерії.
Добре.
-Я наберу, мере Бенто. -Гаразд.
Ходімо, друзі.
-Прошу. -Сюди.
Знаю, тут не так розкішно, як у тебе, але почувайся як удома.
-Дякую, Бенто. -Дякую.
Почувайтеся, як удома. Добре влаштуйтеся.
А я подбаю про обід. До речі, я дещо приготувала, Сандро.
Сарравульйо, що на смак…
-Матильдо, оце так! -Це чудово.
Матильда зробила сарравульйо. Твоє улюблене.
Я це дуже люблю, це ж смачно.
Чесно кажучи, я мріяв про свинячі реберця
зі смачними булочками. Твоє коронне блюдо.
О, булочки в нас тут є, аякже!
Сонечко, припини.
Ось, бачиш, як добре.
Навряд є щось краще, ніж смачні булочки.
Хіба ти не згоден, Сандро?
Згоден.
Татко знає краще, так?
Так, знаю! Я знаю!
Аби лише мені дісталося.
Боже, який довгий буде день.
Що за сарравульйо?
Гадки не маю. Певно, якась їжа, чуваче.
Агов, чому вона так зі мною поводиться?
Бо коли ви були молодшими, у вас був роман.
Він майже переріс у стосунки.
-Справді? -Так, але вона тебе ненавидить.
Справді?
-Справді. -Чому?
-А привіт. -Ось він.
Ну що, поїмо?
-Звісно. Так. -Уперед.
Тобі ще, Агнальдо?
Мені досить. Побачивши, як п'є Панса, я вже не хочу.
А я хочу ще. Агов, мере, можна мені ще?
Ти точно не хочеш, Сандро?
-Воно ж як мед. Це так не схоже на тебе. -Певно, добре.
Стривайте, я понюхаю.
Смачно пахне, але знаєте що?
Я… Я прохожу детоксикацію.
-Що? -Детокс.
Очищення від токсинів, любий.
Дурниці. Це лише одна чарка. Там немає токсинів.
У мене трохи живіт рознесло, скажіть?
Як на мене, ти ідеальний.
-Дякую. -Дуже звабливий.
Але цей напій іще кращий.
-Я наполягаю. Скуштуй. -Так.
Скуштуй. Ти мусиш.
-Яка смакота. -Треба.
Отже, Бенто,
як там із плануванням концерту й зйомок кліпу?
-Випий ти. -Ні, образяться ж.
Луллі все продюсує, відколи повернулася з Лондона.
Чудово. То ти їздила в Лондон?
З допомогою Луллі концерт і кліп
матимуть шалений успіх, я впевнений.
Завтра на ферму приїде Ізабела Фалькао.
Ізабела Фалькао? О, я б із нею…
Стоп, Пансо. Мовчи.
Попрацював. Вона трудяга. Бо завжди працює.
-Він її великий шанувальник. -Так.
Я знаю. Я теж її шанувальниця.
-Ти теж? -Я її фанатка.
Вона ж найкраща бразильська модель, так?
Найкраща модель Бразилії на моїй фермі. Чудово.
На твоїй фермі?
Бо мій дідусь подарував цю ферму мамі, а вона передала її мені.
-Боже мій. -Бачиш, тату?
Ох, люба.
Агов, Пансо. Ти й за Сандро вип'єш?
Ти як безодня, еге ж?
Хіба цього мало?
Так, сьогодні концерт о 21:00, після вечері.
А завтра вранці поїдемо в Пантанал.
Шоста ранку годиться? Чи тобі зарано?
Мені?
Та чудово!
Ти не п'єш, рано прокидаєшся,
може, й до церкви тепер ходиш?
Амінь, пане.
Подивимося. Можу піти, якщо ти підеш.
Ну ви гляньте.
Лише подивіться.
Ох і характер у неї!
-От за це ти й вип'єш. -Ні.
-Ти маєш випити. -Ну-бо.
-Ну ж бо, випий. -Уперед.
Ну-бо. Пий.
Пахне чудово.
Це з фруктів пікі, тобі таке подобається.
Ось, п'ю.
Ура!
Добре, так?
Тоді ще чарку.
Припини, тату.
Щоразу, як
Про тебе я гадаю
Ти чудово їздиш верхи І кінь у тебе прекрасний.
-Не маєш чим зайнятися? -Ти на ньому дуже гарна.
Ну що за манери?
Ви двоє…
Я не розумію, чому вона так розлютилася. Я лише похвалив коня.
Вона любить цього жеребця, ти ж знаєш.
Чого ти очікував? Що вона тобі знов подякує?
Жеребець — це кінь, так?
Я їй його подарував. Про що я думав?
-Вона мене ненавидить? -Ох, Сандро.
Мені це теж важко.
Ти мені подобаєшся, але я її батько.
Як чоловік я розумію.
Усі ці жінки чіпляються на тебе…
Але ж ти зв'язався з її подругою.
Хоча ти дуже змінився.
Ти наче інша людина.
Пане Бенто, як гадаєте, вона захоче познайомитися із цією іншою людиною?
Ні, послухай.
Треба знизити тональність, він трохи захрип.
Зіграй нижче, послухаймо.
Волоцюга… Добре.
Так краще, бо в нього алергія. Чхає.
Пансітасе, друже. Тобі весело?
-Скажено. Усе на вищому рівні, бро. -Стільки всього.
-Присмачена вода. -Женівал.
-Ти тут? -Як справи, друже?
Він тут.
-Хіба це «вчасно»? -Вибач, я мав халепу.
Господи Ісусе.
Я і в рідній провінції не бачив більшої краси.
Може, таку ж бачив, але не більшу.
Я Женівал, менеджер шоу. Дуже приємно.
-Досить. -Приємно познайомитися, Женівале.
Добрий вечір.
Жаксе, я не чекав тебе сьогодні.
Я б нізащо не пропустив концерт.
Бо ж ставки високі, так, Сандро?
Так, це точно.
-Ходімо. Десять хвилин. Хутчій. -Хвилинку.
По-перше, я хочу подякувати всім, хто сьогодні тут зібрався,
бо без вас не було б і цього туру.
Тож від щирого серця дуже вам дякую.
Уперше бачу, щоб Сандро комусь дякував.
Він зараз у фазі дзен, Луллі.
Я забув про дещо важливе.
Я хочу познайомити вас із нашою любою і гарною продюсеркою.
Аплодисменти, будь ласка.
Вона тут бос.
Так, Луллі. Ура! Вона войовниця.
Але не намагайтеся до неї залицятися.
Ви всі їй не пара.
І ти теж.
Що ж, друзі,
якщо щось знадобиться, кажіть, гаразд?
Що завгодно.
-Дякую, пані. -Дякую, Луллі.
Ми запалимо на цьому концерті,
бо сьогодні буде рок-н-рол, так!
Ні, чекай, синку.
Звісно, я мав на увазі кантрі.
Хай живе музика кантрі. Боже її бережи. Хочу, щоб усі виглядали чудово.
Ти ж казав, що з донькою мера все скінчено.
Усе скінчено, Барето.
Луллі ненавидить Сандро.
Проблема в тому, що він не Сандро.
І в нього є робота.
Хай його ніщо не відволікає.
Я піду до VIP-зони.
Щасти. Усе буде гаразд, Барето.
У нас п'ять хвилин до твого виходу.
Ну що, ковбою?
-Ти готовий? -Готовий.
Пане, я гарантую вам, що мер особисто
подбає про виконання ваших вимог.
Перепрошую. Луллі, люба.
Пане мере, погляньте, хто тут.
-Люба. -Привіт, тату.
Постановка така гарна.
-Уподобав? -Усе сучасне, психоделічне.
Вітаю, тобі все вдалося.
Агов, хлопче. Готовий?
Думаю, так.
Слухай, розслабся.
Вони тями не ймуть від Сандро. Тобто від тебе.
Але я досі виступав лише на випускному.
Не думай про це.
Тим більше, що цього разу потрібен інший результат, так?
Ти знаєш молитву музиканта?
Гаразд, я тебе навчу. Дай руку.
Заплющ очі, добре? Повторюй це подумки.
«Благословенний отче на небесах, прошу, дозволь звукам, які ми створюємо,
заспокоїти тих, хто зараз стурбований,
зцілити тих, хто хворіє, і підбадьорити тих, хто в розпачі.
Хай ці звуки будуть яскравими, мов зірки.
І гладкими, мов оксамит.
Хай буде так.
Амінь».
Амінь.
Ну ось. Іди.
Уперед. Роби те, що вмієш.
А тепер, жителі Нова-Есперанси,
здійміть бурю овацій
для найкращого співака країни
Сандро Сандерлея!
Сандро, Сандро!
Сандро.
Що відбувається?
Не знаю.
-Ну-бо, Сандро. -Гіно?
Він налаштовується. Усе з ним добре…
Люди Нова-Есперанси…
Я нервую.
Я лише хочу сказати вам…
-Сандро! -Ти такий гарний!
…що це найкращий вечір у моєму житті!
Я люблю вас усіх.
Дякую вам.
Сандро, Сандро!
Я хочу подякувати нашому меру Бенто Лорету,
усім прекрасним жінкам Нова-Есперанси,
а найбільше Луллі —
нашій талановитій продюсерці.
Що вона сердитіша, то гарніша.
Я йду. Бувай, Агнальдо.
Добраніч, друзі, щиро дякую вам усім.
Що ти коїш?
Ні!
О господи.
Отакої!
Господи, святі Марія і Йосип. Оце так!
Боже, оце так концерт, Пансо.
-Чуваче! -Я завжди хотів
мати фанатів і таке робити.
Так, тільки це фанати Сандро.
Так, але…
Глянь, фото.
Знімайте.
-А можна з вами? -Ви хочете…
А, з ним?
-Агов. -Перепрошую.
-А, з ним. -Можна фото з вами?
-Отак, подруго. -Ну я тут побуду.
-Він там. -Ні, з вами.
Хочеш фотку зі мною?
Справді? Овва!
Хапай його міцно.
Дякую.
Вітаю. Який чудовий концерт.
Я ж казав, бро,
що в мене все вийде.
Ізабела не потребує представлення.
-Радий знайомству. -Штанці-розумці.
А, то ми вже… Ми вже…
І не раз.
Ізабело, як справи?
Я великий шанувальник твоїх фотосесій…
Так, але зараз їй не до цього, так, Пансо?
У мене є гелікоптер.
Ми зараз летимо на найгарячішу вечірку в Сан-Паулу.
І ти з нами, так, Сандро?
Жаксе, мені завтра рано вставати.
Тож мені вже треба йти.
Я маю дещо обговорити з Луллі стосовно кліпу, розумієте?
Тоді хоча б сфотографуємо вас.
-Так. Сфотографуй їх. -Так, хлопче.
-Зробимо це, ану. Крупний план. -Чудово.
Ти ще звабливіший.
-Зніми їх обох. -Гадаєш?
І набагато.
Ось так. Станьте ближче.
Ходи сюди.
Поцілунок. Крупним планом.
А можна фото ось тут?
Не можна залишати красуню на самоті.
Не може бути.
Мені дуже, дуже шкода, але я справді маю іти, гаразд?
Ні, у нас контракт.
Вибачте, Жаксе.
Що це було, дядьку?
-Вітаю, пане мере. Як ви? -Це твій найкращий концерт.
Дякую.
Дозволь тобі дещо сказати, Сандро. Концерт був неймовірний.
Ви не бачили Луллі?
Луллі?
Луллі вже пішла. Вона втомилася.
Магайвер відвіз її додому.
Я маю поговорити з нею перед сном. А завтра ми поїдемо в ту місцину…
Синку, заради бога,
прийми запрошення мера на вечерю, га?
Так, не їдь.
Мені дійсно час іти.
Вибачте, пане мере, Матильдо, перепрошую.
Мені потрібна важлива інформація.
Вибачте, що встряг, пане мере,
а запрошення на вечерю — це для всього гурта й моєї команди?
-Для всіх. -А скільки вас?
З півдюжини, десять — п'ятнадцять.
Вони тут голосують?
Не знаю. Увага! Ходімо до мера, поїмо!
Можна?
-Що? -Можна?
Звісно.
Дякую.
Ти мене недолюблюєш, так?
Що це за вистава?
«Я не п'ю, дякую.
Я з усіма чемний».
А твоя витівка наприкінці концерту….
Це смішно.
Чекай. Луллі?
Поглянь на мене, прошу.
Я знаю, що Сан…
Я знаю, що я все зіпсував.
Та я просто хотів сказати, що я змінився.
Ти спав з моєю найкращою подругою.
Це хіба «зіпсував»?
Ну це…
Я стала посміховиськом у місті.
Не могла навіть кудись вийти.
Але потім я зрозуміла, які жінки тобі подобаються.
Фолія, так? Таня Фолія.
Я точно тобі не до смаку.
І бачу, що ти мені теж.
Ну ти й…
Онде він.
-Як справи, ковбою? -Дякую, що попередив, Агнальдо.
Я намагався тобі сказати, але не встиг.
Тепер ти знаєш.
Ну що? Готовий їхати в Пантанал?
Що це за питання, Пансо?
Ігноруй його, Пансо.
Він такий, коли не отримує те, чого хоче.
Сідай. Їдьмо. Сьогодні я за кермом.
Поїхали, мер уже в Пантаналі.
Тримайся міцніше, ковбою.
А де мій ремінь безпеки?
АКВІДАУАНА, МАТУ-ГРОСУ-ДУ-СУЛ
-Ми майже на місці. -Якось мені…
Ось вони.
Агов!
-Готові? -Так.
Перепрошую.
Сандро!
Ти глянь, як він змінився.
Ану всі обіймемося!
Фіаско зі зрадою дуже на нього вплинуло.
Він здається добрішим.
А варто було лише зазнати зради.
Вйо, ходімо.
Обережніше.
…і наїзд камери згори на початку кліпу.
А наприкінці ми знову злітаємо дроном.
-Буде гарно. -Як справи, зірко?
-Як життя? -Як справи, Пейшу? Добре?
-Привіт, Пейшу! -Вітаю, Агнальдо.
Усе готово для зйомок кліпу?
-У нас немає моделі. -Тобто?
Ізабела Фалькао полетіла на вечірку в Сан-Паулу…
-Боже. -І проспала рейс.
Повірити не можу.
А аеропорт Кампу-Гранді закритий через бурю. Жодних польотів.
То нам краще починати зйомки, бо буря скоро дійде й сюди.
-До роботи. -Як знімати без моделі?
Стривайте, хлопці. Мене благати не треба.
Якщо хочете, я готова.
У нас дещо інший хід думок, Матильдо.
-Агнальдо. -Що?
…з Мішелем Телу.
Смішно. Тепер у нас у гурті Мішель Телу.
Боже…
Варто спробувати.
-У його кліпі? Нізащо. -Зачекай.
Для хорошого музичного кліпу потрібна гарна жінка,
яка вміє їздити верхи
й має шарм, котрий, з усією повагою, ти точно маєш.
І його набагато більше, ніж в Ізабели.
Ну ж бо, люба. Знімися в кліпі.
Це на користь місцевому туризму.
Що? Ти злякалася, Луллі?
Злякався? Чого злякалася?
А що ти втрачаєш? Ризикни.
-Ризикнути? -Так.
Каже хлопець, який співає ті самі старі пісні останні 20 років.
От скажи?
Тоді укладемо парі.
Парі?
Обери пісню, будь-яку.
Якщо я зіграю її правильно,
ти будеш у моєму кліпі.
Будь-яку пісню?
Будь-яку.
А якщо ти програєш?
Викладеш в інтернет, і я стану мемом.
Сандро, не думаю, що це хороша ідея.
Не хвилюйся.
Як тобі ось ця?
НАРОДЖЕНИЙ БУТИ ДИКИМ
Та щоб я здох.
Пансо, іди сюди. Ти знаєш цей гурт?
Покажи, бро.
-Степе… Степе… -Ніколи не чув.
«Степан Вульф».
Це буде круто.
Агов, Агнальдо? Дай-но Лурдінью, будь ласка.
Можна мені слова?
Звісно.
Що ж…
Ось.
Чекай. Підготуйся. Я зніматиму. Мотор!
Запалюй!
А він класний, так, татку?
-Якесь важке кантрі. -Це дуже важке кантрі.
О так. Уперед.
Так, Бенто!
Танцюй, ну ж бо!
Ти повинна знятися в кліпі!
Ти повинна, ти мусиш
Те, що я кантрі-музикант, не означає, що не заграю рок-н-рол.
Іди зроби макіяж для кліпу.
-Ти крутий, друже. -Це неймовірно.
-Це було добре. -Він знає.
Пансо, налий мені води.
-Добре. -Дивовижно.
Щоб бути рок-зіркою, потрібні татуювання.
-Так. -І довге волосся, так?
Зіграй нам іще раз.
Ану глянемо, чи знаєте ви цю.
Хіба штани мають бути такими вузькими?
Так, малий, вузькі штани продають квитки.
Повір мені. Піду спитаю, чи Луллі схвалить ось це
Ну йди.
Друже, дай того капелюха.
Ну тримай, Сандроло.
А покажи знак металістів, га?
Стривай, ти знущаєшся з мене, Пансо?
Чому?
Що? Я не розумію.
Знаєш, я завжди про це мріяв.
Ми зніматимемо мій кліп.
-Ти маєш бути щасливим. -Твій кліп?
Бро, коли ти знімеш свій кліп,
я буду на сьомому небі.
Але це кліп Сандро Сандерлея.
Це така робота.
Чи ти забув?
Ні, я не забув, Пансо.
Ти ніколи не дозволяєш забути.
Знаєш, що відбувається? Ти заздриш.
Ти серйозно? Заздрю?
Ніхто на світі не підтримує тебе так, як я.
Я завжди був поруч із тобою.
Хто тебе захищав у кожній сварці
зі старшими хлопцями?
Хто обійняв тебе, коли в тебе більше нікого не було?
Хто, бро?
Ти.
І тепер я тут.
Знову.
Я звільнився з роботи,
попросив допомоги в дядька, який мене не пам'ятав,
обрізав волосся, щоб його… Заради тебе!
Я знаю.
А ти просиш принести тобі води,
подати капелюха… Якого біса?
Га? Навіщо ти це робиш?
-Ти не зрозумів, Пансо. -Я не зрозумів?
Ставишся до мене, як до робітника.
Я на тебе не працюю.
Я твій найкращий друг.
Я твій брат.
Глянь у дзеркало!
Де Герой?
Де мій брат?
Дай мені знати, як знайдеш його, гаразд?
Засранець.
Агнальдо, я ж сказала, ні.
-Луллі, послухай мене. -Нізащо.
Це сексуально. Правда, Пейшу?
«Сексуально?» Якого біса, Агнальдо?
Це найдурніше, що я стерплю.
Агнальдо, знімаймо там.
-Зачекай. -Ходи зі мною. Сюди.
Луллі, ти така красива.
Ось.
Ти виглядаєш…
-Знаю, смішно. -Дуже гарно.
Дуже-дуже гарною.
Ти мені за це заплатиш.
Іди геть.
Гаразд. Тихо на майданчику. Мотор!
Луллі, посунься вперед.
Зніми її з іншого боку.
З іншого боку.
Я не знімаю крупним планом.
Зніму це сяйво.
Ось так. Тепер зоровий контакт. Чудова хімія.
Чудово.
Дивися йому в очі…
Знято! Агов!
-Макіяж для Луллі. Ведіть коня. -Гаразд.
Сандро, ходімо зі мною.
Ми все спробуємо, ми спробуємо…
І поцілунок буде?
Поцілунок був би супер.
Поцілунок — чудова ідея, не знаю, Луллі дещо…
Сандро. Спробуймо з поцілунком.
Поцілунок? Не тому, що я хочу, розумієш?
Але це романтичний кліп. Це доречно.
Дайте рефлектор. Якщо піде дощ, це буде видно на камеру.
Сандро, сідай на коня, поки не почався дощ.
-На коня? -Хутко.
Чудово. Но, конячка. Пишемо звук.
Тобі туди.
Боже!
Я падаю, чекайте. Ой, конику…
-Знято! -Праворуч.
Тобі треба навчитися краще повертати.
Хочеш знати, що таке досконалість?
Ой, Сандро, ти забув слова?
У мене забагато хітів, я їх забуваю.
-Починаймо. Камера пише. -Тиша.
Хочеш знати, що таке досконалість?
Ти бездоганна така, як є
Знято!
Сандро, спочатку. Але тепер не дивися на неї, добре?
Пишемо ще раз. Вмикай музику.
Ці божевільні панянки смішні
Заглядають до дзеркала, питають вони Чи худа я? Чи товста я?
Такі вже ті жінки
А ти чудова в рожевій гамі й у сірій
Колір узагалі неважливий
У шльопанцях, у сукні чи навіть у піжамі Ти моє кохання
І якщо мене ти спитаєш Скільки я дам тобі балів, знаєш?
Від нуля до десяти
Сто
Коли поїхала до Лондона, я не знала англійської.
Я англійською знаю «привіт» і «дякую».
-Привіт. -Дякую.
Фабі, звільни майданчик, будь ласка. Дякую, Фабі.
Скоро почнеться дощ. Треба поквапитися.
Без другого дублю.
Сандро, тепер та сцена, яку ми обговорювали, добре?
Дбре, знімаємо.
-Камера. -Пишемо.
-Звук. -Пишемо.
Мотор.
Ось так, близькість.
Подивіться один одному в очі.
Ось так, Луллі. Зв'язок із ним, Луллі.
Ти чудова в рожевій гамі й у сірій Колір узагалі неважливий
У шльопанцях, у сукні чи навіть у піжамі Ти моє кохання
Якщо ти мене запитаєш
От зараз би добре поцілуватися.
…балів, знаєш?
Від нуля до десяти
Сто
Після тебе Хіба на інших я зможу дивитись?
Від нуля до десяти
Жакс мене приб'є.
Ти бездоганна Без тебе не зможу я жити
Від нуля до десяти
Сто
Після тебе Хіба на інших я зможу дивитись
Від нуля до десяти
Та це ж кіно. Ти тільки поглянь.
Ти бездоганна Без тебе не зможу я жити
Ти…
Іде дощ.
Знято. Накрийте камеру.
Усе добре, Сандро?
Сандро! Чуваче, твоє відео з рок-н-ролом підірвало мережу.
Добре, що ми зняли ці останні кадри.
Це було добре.
Святий Петре, допоможи мені.
Я за три дні маю бути в Жагуаріуні,
а він повинен приїхати туди раніше для інтерв'ю.
Тю, то скасуй там концерт, друже.
Скасувати… Там аншлаг!
Навіть якщо погода покращиться, дорогу підтопило,
вам не проїхати.
І міст обвалився. Там і джип не проїде.
А якщо поїдемо верхи?
Треба знати дорогу до міста, інакше тебе з'їдять алігатори.
Так, хіба хтось показуватиме дорогу.
Ви сьогодні нестерпні.
«Луллі, знімися в кліпі». «Луллі, їдь із ними верхи».
Але це й непогано.
Я на все готова заради нормального WiFi.
Мені треба працювати.
То збираймося.
Перечекаймо дощ і поїдемо.
Господи.
З Богом, тату.
З Богом, сонечко.
Обережно там уночі.
Пане Бенто, пані Матильдо, вибачте, якщо завдав вам клопоту.
-Дякую вам за все. -Будь ласка.
Ми тобі завжди раді. Приїжджай іще.
Тобі тут усі раді.
Хочеш із нами?
Ні.
Не хвилюйся.
Щойно ми зможемо прилетіти, я привезу Пансу.
Бувай, люба.
Бувай.
-Бувайте. -Бувайте.
Це найгарніше місце на світі.
Що це? Що це було?
Алігаторів тут немає?
Є. Тисячі.
І вони дуже люблять ковбойське м'ясо.
Що сталося між тобою і Нельсоном?
Я зіпсував стосунки.
Він не ображається на прізвисько?
-Чому? -Панса значить «пузо».
А, ні це не через його пузце.
Тоді чому?
Це було в шостому класі, коли ми читали «Дон Кіхота».
Найбільше мені сподобався Санчо Панса.
Хоча він знав, що Дон Кіхот не сповна розуму,
він усе ж був поруч.
І Нельсон теж такий, відданий.
А ти йому відданий?
Їдьмо. Треба дістатися безпечного місця.
З дороги, корови.
Як тут гарно.
Агов! Може, відвернешся?
А, звісно.
Ти спатимеш у дорожньому одязі?
А я не взяв змінного.
І не хочеш зняти сорочку перед жінкою?
Власне, у мене є ще одяг, але я завтра перевдягнуся.
А от їжу варто було взяти.
Я помираю з голоду.
Дякую.
Чому Луллі?
Чому ти питаєш? Досі не питав.
Ти з мене глузуєш, так?
Ні, клянуся.
Знаєш таку актрису, Лусінью Лінс?
То моя мама була її фанаткою.
Коли я народилася, тато сказав, що я на неї схожа.
Бо білявка.
І мене назвали Луллі.
Сумуєш за нею?
За Лусіньєю чи за мамою?
Я була малою, коли вона померла.
Так.
Я дуже сумую
за часом, якого ми не мали.
Моя мама була вчителькою фортепіано.
У неї був учень, який погано чув.
І якось я запитав її:
«Як можна вчити музиці того, хто не чує?»
Вона взяла мою руку,
поклала собі на груди
й спитала: «Що відчуваєш?»
Я сказав: «Твоє серце».
А вона: «Ось так».
Знаєш, як сказати «я люблю тебе» мовою жестів?
Це останнє, що вона мені сказала.
Перш ніж вона…
Може, ляжемо спати? Я не кусатимуся, чесно.
Хто б знав…
що сама пані Лусінья Лінс
фліртуватиме зі мною в таку ніч у Пантаналі.
Ти дурбелик.
Доброго ранку.
Ось так.
Сандро не зраджують.
Таня.
-Таня? -Таня.
-Я Рената. -Таня.
Але можеш називати мене Таня.
Оце крутяк. Дивися сюди. Поглянь на Таню.
Ой, яка краса.
Розо, два відео, усе ж легко.
Перше — Сандро грає рок, друге — цілується з Ізабелою Фалькао.
Хай сьогодні вони будуть у ЗМІ, Розо. Це й усе. Мерщій.
Привіт, Розо.
З лікарні?
Що?
А нема місця, де менше алігаторів?
У Пантаналі? Навряд.
Чому вони так на нас витріщаються?
Певно, твої фанати.
Слухай, а що це за шрам?
Я все тебе хотіла спитати.
А, ну…
Від бійки в школі.
Не пам'ятаю.
А чому побилися?
Мене часто цькували.
У Гаррісона Форда такий саме шрам.
Гаррісон Форд!
Як на мене, сексуально.
То я сексуальний?
Слухай, я не те щоб боюся.
-Та ні. -Це не страх.
-Я втомився відпочивати. -А, втомився відпочивати?
Бувайте, хлопці. Було чудово.
-Добридень. -Добридень.
-Вибачте, як вас звати? -Інасіо.
Пане Інасіо, ми можемо тут переночувати?
-Ми вас не турбуватимемо. -Звісно, будь ласка.
Розташовуйтеся, знайдіть собі місце, добре?
-Так. -Дякую.
Усе гаразд.
Та висунь же ногу.
Ця поїздка змусила мене задуматися.
Те, що я тут, має сенс.
Що я на коні.
Музика кантрі — вона ж про це, так?
Але…
Ти дуже змінився.
Вечерю подано.
Ходімо.
Хто останній, той тухле яйце.
Ні!
Слухай, приятелю, а ти не Сандро?
Так, це він.
-Я його кузен. -А, розумію.
Кузене Сандро, як тебе звати?
-Герой. -Це як? Японською?
Ні, це від імені Геродот. Це грецьке ім'я.
Ну що, Герою, так же?
Є в тебе якісь хіти?
Покажеш щось нове? Заграєш на гітарі?
Ну-бо, заграй для нас!
Не знаю, чи це хіт, але…
Я почав складати пісню, вона звучить так.
Щоразу, коли я про тебе гадаю
Як було це вперше, я пам'ятаю
Як раптом робити бажання накрило
Те, чого досі ми не робили
Тобто щось таке собі.
Це лише початок, її ще треба дописати.
Так гарно.
Ні, ти точно не Сандро.
Той грати геть не вміє.
Я згодний. І мушу додати, що він
не знає, що таке краса.
Заграймо ще одну пісню?
Гаразд. Заграймо ту, нашу.
Дивіться і вчіться. Ось.
Доброї вам ночі.
-І вам добраніч. -Дякую, що впустили нас.
Бувайте. До зустрічі.
Добраніч. Остерігайся ягуарів, приятелю.
Тримайся, ковбойко, бо цей бик лютий.
Тримайся, бик скажений.
Я ледь не впала, коли ти назвав те ім'я.
Геродот. Яке ж дивне ім'я, га?
Похолодало.
Ось. Візьми мою.
А ти?
Та я і так не мерзну.
Дякую.
Як ти опинилася в Лондоні, якщо так мерзнеш?
А там скрізь є опалення, знаєш?
У ресторанах, у будинках, у готелях…
Сподобалося там жити?
Дуже.
Але там я зрозуміла, що насправді я сільська дівчина.
Потім я приїхала до тата у відпустку
й не схотіла повертатися.
І слава богу.
А де Сандро?
Не знаю.
Справді.
То чому б тобі
не лишити його там?
-Де б він не був. -Гаразд.
А як щодо хлопців?
У тебе там були хлопці?
А, був один французький ді-джей,
архітектор-бельгієць,
письменник із Португалії
і ще був фотограф з України.
То в мене немає шансів? Ти гуляєш лише зі знаменитостями.
Якби мене цікавила слава, ти був би ідеальним кандидатом.
Може, це саме я і є.
Повірити не можу.
У що?
Я не можу знову закохатися в Сандро, ні.
А ти закохуєшся?
Ні, звісно ж, ні.
Що? Щось сталося?
Не знаю, як це пояснити.
Та зрада
й усе, про що ти розповіла,
уся брехня…
То все був не я.
Ну звісно.
Я б тобі розповів, якби міг, Луллі.
-Луллі, послухай мене. -Іди геть.
-Доброго ранку, пані Луллі. -Доброго.
Як доїхали?
Добре.
Магайвере, відвези його в аеропорт, а я поїду сама.
Твій батько наказав відвезти обох,
а ковбої хай заберуть коней.
Я не поїду.
БАЧИЛА, ПОДРУГО?
ТАНЯ В МИНУЛОМУ, САНДРО ТЕПЕР З ІЗАБЕЛОЮ ФАЛЬКО
Усе гаразд, пані Луллі?
-Вітаю, пане Сандро. -Ні.
Усе через оце?
Це ж треба, як підловили. Луллі, вона на мене чіплялася.
Як завжди.
Луллі. Луллі, подивися на мене.
Поглянь на мене. Я б ніколи так не вчинив із тобою.
Не дивися на мене.
Луллі.
І більше не говори зі мною. Ніколи.
Пане Сандро, я не хочу втручатися,
але я знаю пані Луллі ще з її дитинства.
Ніколи не бачив такої сміливої дівчини.
Вона ні від чого не тікала,
навіть коли захворіла її мати. Боже, упокой її душу.
Луллі поїхала до Європи лише тому,
що їй було соромно.
З усією повагою,
якщо вона вам не подобається,
не грайтеся з нею.
Але ж подобається.
Дуже.
Підсолоджу нашу подорож.
Мер сказав, що повінь вщухла, тож пан Агнальдо зміг вилетіти.
Що? Зачекай. Ну що, готово? Усе готово?
-Я все налагоджу. Усе буде зроблено. -Швидше.
Усе готово. Усе готово, Жаксе.
Так, Герой скоро приїде.
Що? Він прийшов до тями?
Він прийшов до тями!
А що за японська кухня?
-Мені дуже хотілося. -Сирої риби?
Йому таке подобається.
-Як справи? -А ось і він. Ну як пройшло?
Це було божевілля. Думки розбігаються.
Гаразд, зосередимося на концерті.
Понад 70 тисяч людей хочуть тебе побачити. Буде неймовірно.
Синку, я маю тобі дещо розповісти.
Гаразд, але спершу треба з дечим розібратися.
Пансу не бачили?
-Я потім підійду до вас. -Гаразд.
Ти мав рацію.
-Щодо чого? -Щодо всього.
Я поглянув у дзеркало…
і мені не сподобалося.
Але тобі начебто було весело.
Бо ти мав те, чого завжди хотів: став знаменитим.
Так?
Але ж це не заради слави.
Я просто хотів, не знаю,
щоб визнали мою роботу, були від неї в захваті.
Я завжди був у захваті.
Незалежно від твого таланту.
Я в захваті від того, яка ти людина.
Але не в захваті від тебе,
коли ти зарозумілий дурень.
Я теж у захваті від тебе, Пансо.
Вибач, що я був таким гадом.
Гадом і дурнем.
І від щирого серця дякую тобі,
що відкрив мені очі.
Бо брати для цього й існують, так?
-Люблю тебе, чуваче. -І я тебе.
А Луллі?
Жакс мене підставив.
З тією Ізабелою Фалькао, чорт.
Вона така
талановита, що надала цю послугу.
Вони все зіпсували.
Підкинули мені проблем.
До речі про проблеми…
То хлопчина був у комі й не знав, що я його тут вдаю?
Випадок із Сандро — це минуле.
Головне, що ти більша й краща зірка, ніж він.
Стривай, Жаксе, кращий за Сандро?
Хіба я помиляюся? Він кращий співак, він не алкоголік,
а головне, може вивести бразильську музику на новий рівень.
Твоє відео стало вірусним.
Ти звів мости між кантрі й роком.
Ти можеш започаткувати новий жанр музики в Бразилії.
А Сандро?
Цей контракт більший за контракт Майкла Джексона.
На вісім років і 12 альбомів.
Я тобі цього не дозволю.
Я розповім пресі й подам на тебе скаргу в поліцію.
Я б на твоєму місці цього не робив.
Бо в тебе теж брудні руки.
Ти не вартий лайна, в яке вступаєш.
Ти ж не хочеш решту життя провести у в'язниці?
Так?
Герою, синку,
не дай цьому чоловіку зруйнувати твоє життя.
Подумай про Луллі.
Тепер у тебе буде багато жінок.
Я пропоную тобі успіх, якого ти завжди прагнув.
А Сандро?
А Сандро отримає купу грошей на пластичні операції, які він любить,
змінить обличчя, ім'я і країну.
Ручка є?
Синку, ти не хочеш цього.
Агнальдо, хіба не ти казав,
що можливості не стукають двічі в ті самі двері?
А Луллі?
Луллі мене не любить.
Ти цього не знаєш, синку.
Агнальдо, вийди, будь ласка.
Можеш іти, я знаю, що роблю.
Великий Геродот…
батько історії.
На жаль, це не його історія.
Панове.
Я це бачив.
Якого біса? Цей чолов'яга — диявол.
Чуваче, що це за папери? Ти щось підписав із тим типом?
Так. Сандро Сандерлей досі в ділі.
Що ти маєш на увазі? А як щодо нашої розмови?
Що відбувається, бро?
Ти знову мене розчарував.
Що? Плакати будеш?
Так, я все підписав. Але я підписався як Сандро.
Але ж ти не він.
Саме так.
Той контракт марний.
Принаймні це крутий контракт для Сандро.
Боже! Мій племінник, моя плоть і кров,
не мав би дурного друга.
Я знав, що ти мене не підведеш знову.
А, ну гаразд. Ти мало не заплакав.
А як щодо альбому, який він тобі обіцяв?
Я не працюватиму з тим невдахою.
Не хвилюйся, у мене є зв'язки.
Але як нам бути із Сандро?
У мене є ідея.
Але потрібна ваша допомога.
Алло? Пане Бенто? Як справи?
-Швидше. -Привіт, друзі.
Овва, ти диви, хто тут.
Одягни на нього піжаму.
-Ми йдемо в цирк? -Який ще цирк?
Так, цирк. Цей у нас акробат, а цей ковтає мечі.
А я клоун Каламбурчик.
-Добре, хлопці. Уперед. -Ходімо.
-Гаразд, тоді ще одну. -Вітаю, як справи?
Вам допомогти?
Там проблема з кавоваркою.
-А, кавоварка… -Але… Я навіть…
Та я і кави не п'ю. Це ви тут робите ліпосакцію?
-Для вас? -Так.
-Вам не треба. -А я хочу.
Чекайте, пані. Ви не розумієте,
та в мене є жир у таких місцях, що й повірити важко.
Гадаю, вам не завадила б косметична процедура.
Тут? Косметична процедура? Справді?
-Хвилинку. -Пані, заради бога.
У мене серце зупинилося.
-Б'ється, не хвилюйтеся. -Якщо так,
то б'ється заради вас.
Воно б'ється заради вас.
Ой, перестаньте.
Іноді я думаю… Я мертвий?
Ні, ви не мертвий.
Тоді чому я бачу ангела?
Їй недобре. Піди поговори з нею.
Я в таких речах не розбираюся.
Це дівчачі розмови, а я…
Піди ти.
Вона мене не послухає, сам знаєш.
До того ж їй зараз потрібен батько.
Іди, любий.
Привіт, серденько.
Ти знаєш,
що коли твоя мама непокоїлася,
вона робила те саме, що й ти.
Лежала на землі й дивилася в небо.
А я казав їй, що в небі відповідей нема.
Що відповідь тут.
Знаєш, коли я був родео-ковбоєм у злиднях,
твій дід робив усе, щоб нас розлучити.
Як ви залишилися разом?
Вона йому все висказала.
А решта — історія.
Щодня ти все більше схожа на маму.
У чому саме?
У всьому.
Ми були одружені…
допоки Бог…
Сонечко, слухайся свого серця.
В усьому, що ти вирішиш,
тобі моє благословення.
Я просто не хочу, щоб ти страждала.
Тату, я так тебе люблю.
І я тебе люблю, серденько.
-Головне — заспокоїтися. -Звісно.
Цей фестиваль — один із головних у Бразилії.
-Виступ транслюватимуть наживо по ТБ. -Наживо?
Так, а ще онлайн на потокових сервісах, це буде мільйонна авдиторія.
Мільйонна?
Так, але ви гратимете приблизно лише перед 70 тисячами людей.
-Сімдесят тисяч? -Не хвилюйся.
Я ж кажу це, щоб ти розслабився.
Для людини, яка грала хеві-метал на випускних,
ти багато чого досяг, Нельсоне, га? Вітаю.
Як ти мене назвав?
Нельсон. Хіба не так?
Син Соні, мій племінник Нельсон.
Ох, дядьку. Жувенал.
Ти на диво нахабний.
Чудово. Усе готово.
-Ну? -Жарбас його привезе.
Тепер треба просто діяти за планом.
Ми з Пансолою підемо першими,
побачимося на сцені.
Усе буде добре. Головне — перти напролом.
Це знамениті перегони навколо діжок!
Буде дуже цікаво!
Не пропустіть фінальний заїзд!
Це ж треба, ми гратимемо перед такою юрбою.
І не кажи!
Пансо, я дуже радий, що ти зі мною.
Ти найкращий.
Незабаром на сцену вийде один із найвидатніших…
А якщо не вийде?
Уже все вийшло.
Грай сьогодні на своїй установці.
Ти забув, що сталося з моїми барабанами?
А якщо ти гратимеш на своїй новій барабанній установці?
Поглянь, друже, хіба вона не чудова?
Тобі це не по кишені.
Ні.
А от Сандро Сандерлею — так.
-Агнальдо! Любий… -Тавіньо Шантеклер!
Дякую тобі за цю фантастичну можливість
ексклюзивно висвітлювати концерт.
Вмієш ти поводитися з пресою.
Звісно, любий мій Шантіньо.
А що ти робиш?
Я попросив команду вивести твою камеру на великий екран.
А навіщо? Щоб ти вів онлайн-трансляцію інтерв'ю
із Сандро Сандерлеєм на всю Бразилію.
Ось він, Шантеклер.
Ходімо.
Жаксе, привіт. Як справи, друже?
Ти знаєш Тавіньо Шантеклера?
Головний пліткар Бразилії.
Я знаю Шантеклера, як справи?
Ні, Тоні. Я не купив тобі нову завісу з туру Вандо «Похабеньки».
Я її ще не знайшов, куплю.
Будь ласка. Благаю, Тоні.
У мене серйозна проблема, він геть недієздатний.
Скажи мені назву… Що в тому напої,
який ти п'єш? Рогач чи як там?
Таня?
Ні, я не з тобою.
-Таня. -Годі ганьбитися.
Так! Рогоносець, це воно.
Що ти туди ллєш? Так, а що ще?
Аж стільки?
Господи, це може його вбити, він так не встане.
-Чуваче, де Сандро? -Його привезуть.
А Луллі?
А тепер на сцену родео Жагуаріуни…
Порви їх усіх. Усе в тебе вийде!
…найкращий співак цієї країни,
надзвичайний, видатний, єдиний і неповторний
Сандро Сандерлей!
Усім добрий вечір.
Щиро обіймаю й цілую
найбільшого пліткаря на ТБ, нашого любого Шантеклера.
Ти десь тут, друже?
У мене до тебе купа запитань,
і я певен, що й глядачі хочуть знати відповіді.
Найгірше хай наостанок.
Дякую, що ти тут, Шаншане.
Ви навіть не уявляєте, як радісно бути на цій сцені
й бачити всіх вас.
Сьогодні…
я почну з нової пісні.
Я люблю тебе!
Я написав цю пісню людині,
особливій для мене.
Тій, кого я…
Кого я дуже покохав.
Це для тебе, Луллі.
Щоразу, коли я про тебе я гадаю
Як це було вперше, я пам'ятаю
Як раптом робити бажання накрило
Те, чого досі ми не робили
Але тепер мені здається Що я жив чужим життям
Та жодній не сказав про те душі
Друже, ти розумієш, від чого він збирається відмовитися?
Не хвилюйся, розумію.
Я нічого не вдію і навіть не схочу
Ти мені завжди потрібна Про шанс останній я прошу
Ця історія кохання — ціла теленовела
Цілий кінороман Життєва драма й дилема
Я люблю вас, це чудово.
Я нічого не вдію і навіть не схочу
Тепер ви співайте.
Ти мені завжди потрібна Про шанс останній я прошу
Ця історія кохання — ціла теленовела
Цілий кінороман Життєва драма й дилема
Це чудово. Дякую. Я вас усіх люблю.
Дякую.
Друзі…
Сандро, Сандро!
Я хочу поговорити з вами про дещо дуже непросте.
Одружимося, Сандро!
По правді…
Подивися на мене, Сандро, прошу!
…скажу вам від серця до серця.
Що, як я вам скажу…
що Сандро Сандерлей захворів?
Тобто як це? Ти ж із нами розмовляєш.
Власне, Сандро мало не помер.
Але, дякувати Господу,
на нашу радість,
йому стало краще.
Я хотів би запросити на цю сцену
найкращого кантрі-співака Бразилії.
Найкращого в країні
й у світі.
Зустрічайте:
Сандро Сандерлей!
Я подам на вас до суду.
На кого до суду?
ФЕСТИВАЛЬ РОДЕО В ЖАГУАРІУНІ
Сандро, Сандро!
А ти й справді мій двійник.
Смішно, скажи?
Ось. Сцена твоя, друже.
Тримай.
Я знаю, що в тобі б'ється серце кантрі.
Це ти трохи занадто, друже.
Та все одно дякую.
Вона принесла мені удачу.
Дякую, що витягнув мене звідти.
Усе добре, друже. Якби не ти, я б не зустрів Луллі.
Тоді квиті.
Я хочу почути ваші аплодисменти
для цього чудового музиканта
й рокера… Він рокер…
Геродот Батіста.
-Герой. -Герой.
То хто він? Що відбувається? Як ви причетні до…
За ним.
-Проведи до нього. -Ходи.
Це ти в усьому винна.
-Тупа ти корово. -Агов! Якого біса?
Не говори так із нею.
Стережися, корови брикаються.
Ось так, люба! Покажи їм! Прямо в пику! Добре.
-Як вас звати? -Мене?
Мене звати Марія Хосе Рамальо Лорето.
Але можете називати мене Матильда.
-Доспіваєш зі мною концерт? -Я запізнююся до дівчини.
Ну тоді біжи.
-До зустрічі. -Бувай.
Вітаю, люди. Я повернувся,
і ми сьогодні тут відірвемося. Я за вами скучив.
Чуваче, це було круто.
Іди вже до своєї дівчини. Ну-бо. Уперед.
Даруйте.
Перепрошую.
Отже, тебе насправді звуть Геродот.
І цей «Герой» — рокер.
Ще і який, люба.
Рокер, що пише кантрі-пісні?
Скажімо, у мене було натхнення.
Блондинка,
прекрасна усмішка…
Я не втримався.
Закохався у ці твої сільські звичаї.
Ти був таким сміливим
чи то божевільним, що сказав усім.
Ще пару днів із цими хлопцями,
і вони усі б заспівали AC/DC в стилі кантрі.
Я знала, що той гад не міг аж настільки змінитися.
А як щодо Ізабели Фалькау?
То черговий трюк від Жакса.
Ой, той тип такий…
Зарано казати, що я тебе кохаю?
Це теж кантрі-пісня?
Я теж.
Я теж тебе кохаю.
-Поїхали. -Куди?
Кудись у село.
Поїхали!
КІНЕЦЬ
Ми імпровізували, а я думав, що це така сцена.
Але тоді Лукас сказав:
«Вйо, зробимо тату?»
Я сказав: «Звісно». Ми ж імпровізували.
А де він?
Він робить тату, чувак.
І? Яке ти наб'єш тату?
Родео Рок.
Так!
А ти?
Я зроблю тату хною, справжнього не хочу.
Він тебе зве.
-Лукко піде… -Він вийде крізь задні двері. Я за ним.
Скажи Лукасу, що я пішов. Вигадай причину.
Прикинь, я набив тату.
Круто!
-…серце зупинилося. -Б'ється, не бійтеся.
Якщо так, то лише для вас.
-Справді. -Та годі.
Ні, ти йди туди, а я сюди.
-Що? -Імпровізуйте.
-Я намагався згадати… -Справді?
Якщо чорне — це любов, а біле — прихильність, мої почуття картаті.
Ой, припини.
Боже мій.
Ця розлука з Танею Фолі… Фо… Фо…
Знято!
-Стоп мотор, він наплутав. -Стоп!
-Ні, ти… -Ти вчилася у 5-Б в Альваро Гіан?
Ні, я була в 5-В.
-Не в 5-Б? -Я грала в гурті.
Як у Альваро Гіана…
«Добре бути злодієм».
-Так, це добре. -Я злодій, що вкрав твоє серце.
-Припини. -Гаразд. Досить. Знято.
-Клоун. -Я обожнюю клоунів.
Клоун Пупік.
Не забудь: мер Бенто,
перша леді Матильда і його дочка Луллі. Гаразд?
А решта, Чарльзе?
Мабуть, я дещо забув сказати.
Ура.
Я не бачу, по-моєму, ти не в кадрі.
-Навряд. -Гаразд.
Оце так. Подивися, там лише я.
-Тоді знято. -Уперед.
Переклад субтитрів: Ольга Цяцька