‫ואייה דה בראבו‬
‫- בוקר טוב, אדוני. - צ'ומפי.‬
‫- מה? - תיזהר.‬
‫- כבוד. תודה, קרליטוס. - בבקשה, אדוני.‬
‫בוקר טוב, קרליטוס.‬
‫אהבת את רשימת ההשמעה ששלחתי? או שהמוזיקה אפלה מדי?‬
‫קפה גם בשבילי, בבקשה.‬
‫- למה הפרצופים? - לא ישנו. תודה, קרליטוס.‬
‫בכלל.‬
‫כל הלילה שמענו "בום". אפילו לא "בום", יותר כמו...‬
‫- יותר כמו... - צ'ומפי, מספיק.‬
‫לא, את...‬
‫- את גם התלוננת. - נכון.‬
‫- מי זה היה? - מי?‬
‫בוקר טוב.‬
‫- גיס ארור. - פדה.‬
‫שכח מזה, בן אדם.‬
‫עם מי היית? לא הצלחנו לעצום עין.‬
‫הלוואי, גיסי.‬
‫אם לא אתה, אז מי?‬
‫אימא שלי?‬
‫- לא. - כן.‬
‫דוחה. לא.‬
‫נכון מאוד! אימא מזדיינת.‬
‫- מספיק, רפאלה. - בחיי!‬
‫מה חשבתם, אידיוטים? שהיא הביאה את הבחור הזה כדי שיכסח את הדשא?‬
‫- תפסיקי! - תפסיקי!‬
‫אז מה אם אימא מזדיינת? אולי זה ירגיע אותה.‬
‫אורגזמות עושות פלאים. נכון, גיסי?‬
‫אם אתה צריך מפה, אוכל לצייר לך.‬
‫אני? אין צורך.‬
‫אני מכיר את כל הדרכים...‬
‫לקבל אישור מהאהובה שלי.‬
‫נוכל להפסיק לדבר על זה בזמן שאנחנו אוכלים?‬
‫בלי דיבורי אורגזמות בארוחת הבוקר?‬
‫לא מצחיק לדבר על כך שאימא...‬
‫- מזדיינת? - כן, אחותי, מזדיינת.‬
‫מזדיינת עם זר בסוף השבוע שבו אנחנו מפזרים את האפר של אבא.‬
‫- את מסכימה, נכון? - כן.‬
‫קנאי.‬
‫מה?‬
‫סליחה, נחנקתי מהטורטייה.‬
‫גיסי, אעיף אותך מקבוצת הפולו.‬
‫הנה.‬
‫תאכל קצת לחם לשיפור ההרגשה. קדימה.‬
‫איזה שעמום.‬
‫מזל רע‬
‫יקירי, אתה מפיל אותי!‬
‫אני טובע, נסיכה.‬
‫- תנשום. - ניסיתי, אבל אני לא מצליח.‬
‫יש לי נזלת?‬
‫בוקר טוב.‬
‫- בוקר טוב, חמותי. - איזה יום נפלא.‬
‫אין ענן בשמיים.‬
‫אתם יפים כמו ציור.‬
‫הבאת אותי למקום מהמם.‬
‫עוד לא ראית כלום.‬
‫אכן יפה מאוד.‬
‫מה קורה? בוקר טוב.‬
‫הוד מלכותך.‬
‫הוד רוממותך מקוליאקאן.‬
‫- מלך החסילונים. בוקר טוב. - נסיך.‬
‫- בבקשה. - לא, בבקשה.‬
‫יקירי!‬
‫את לא מתכוונת לומר כלום?‬
‫- מה יש לי לעשות? - אני לא יודע. משהו.‬
‫מי זה?‬
‫מעולם לא ראית מסוק?‬
‫תודה.‬
‫- קרליטוס, מה שלומך? - ברוך הבא, אדוני.‬
‫אח קטן! אנחנו פה!‬
‫היי.‬
‫- איני. צ'ומפי. היי. - היי, אנדרס.‬
‫מה קורה?‬
‫פדה. פדריקו.‬
‫מותק, זה דבר אחד לארח את אנדרס. זה דבר אחר לגמרי אם הוא מביא חברים.‬
‫- זו לא מסיבה. - אימא. תחשבי על מה שאמרת הרגע.‬
‫היי, קמילה.‬
‫- היי. - אחי הקטן.‬
‫אחי הקטן.‬
‫- מה שלומך, אחי? - טוב, ואתה?‬
‫מארי קלייר.‬
‫היי.‬
‫היא אמרה שהיא לא הייתה במקסיקו כבר שנים,‬
‫אז רציתי להביא אותה לגן עדן.‬
‫- ברוכה הבאה. אם את צריכה משהו, תבקשי. - תודה.‬
‫פדה, יש לך רגע?‬
‫- אפשר? - כמובן.‬
‫גברים מסבירים לי דברים‬
‫"אף גבר לא התנצל‬
‫"על כך שהסביר לי בצורה לא נכונה דברים שאני יודעת והוא לא."‬
‫זה טוב.‬
‫רפאלה.‬
‫- מארי קלייר. - לעונג לי.‬
‫נעים להכיר.‬
‫- היי. - היי.‬
‫שום דבר, אחי.‬
‫לקח הרבה זמן עד שהוציאו אותנו מהמעלית.‬
‫התחלנו לדבר, ואתה יודע,‬
‫הרגשנו כאילו תמיד היינו חברים ותיקים.‬
‫הייתה לי הזדמנות לומר לו, "הארי, אחי,‬
‫"אם אתה באמת אוהב אותה, אתה צריך לעשות הכול בשבילה."‬
‫הוא הסתכל עליי ברצינות ואמר...‬
‫- תסתום. - "תודה, מיצ'י.‬
‫"אתה צודק. אני אתחתן איתה."‬
‫וזהו זה. כיום הם חיים באושר ועושר.‬
‫אני לא מחטיאה. אף פעם.‬
‫- בואו נראה... - ואז?‬
‫אל תהיה שמוק. אתה תמיד משאיר אותנו במתח.‬
‫מותק, תפסיק לברבר.‬
‫עלינו לעשות הכול בשביל האהבה, חתני.‬
‫גם את הבלתי אפשרי. לחיים.‬
‫מי קרובת המשפחה שלך? שכחתי.‬
‫- קונסטנזה. - הבחורה היווניה?‬
‫מוזר. חשבתי שאין לה דודנים.‬
‫- קונסטנזה, ה... - השמנה.‬
‫ביקרתי בסנטוריני עם כל המשפחה...‬
‫- לא ראיתי אותך שם. - מטורף.‬
‫- כן. - זאת לא קונסטנזה היווניה.‬
‫קונסטנזה ההולנדית, בת דודה מדרגה שנייה של יורש העצר של נורבגיה,‬
‫שאשתו השנייה הייתה דלפינה דה ברגנזה, אחייניתו של נסיך בלגיה, פיליפ.‬
‫הם מבלים את הקיצים שלהם בנורמנדי כי האיים היווניים נוראיים‬
‫וצפופים באופן בלתי נסבל.‬
‫- היית שם, נכון? - קשה לעקוב‬
‫אחרי אילנות היוחסין באירופה...‬
‫- לא. - כל כך מסובך.‬
‫זהו.‬
‫- קדימה, תורך. - בדיוק באתי. תזמון נהדר.‬
‫- קדימה. - קדימה.‬
‫הנה. בדיוק. ככה.‬
‫- הרגל הזו מקדימה? - מושלם.‬
‫- הם סיימו? - תחזיק את זה.‬
‫- חכה. - זו הדרך.‬
‫בסדר.‬
‫- המפתח... - כן.‬
‫כל הכבוד!‬
‫תודה.‬
‫לא. עכשיו תורי.‬
‫כן, היא טובה. ראיתי אותה.‬
‫- אין מצב! - כן.‬
‫- מי המלכה? - יפה מאוד.‬
‫- מי המלכה? מי? - בסדר.‬
‫- זה היה חימום. - חימום!‬
‫בואו נשחק שוב, בקבוצות. בסדר?‬
‫- עכשיו משחקים ברצינות? - מגניב. צ'ומפי!‬
‫- בוא, צ'ומפי. - היי.‬
‫- טוב, אז... - אני בא.‬
‫- אני אתחיל. - מוכן לנצח, צ'ומפי?‬
‫- מה קרה? - הרגל שלי נרדמה.‬
‫עוד פעם אתם. את איתי, יפהפייה.‬
‫- מה? - אני ופדה כבר קבענו, נכון?‬
‫אנדרו, אני מצטער. אני משחק עם החברה שלך היום.‬
‫ברצינות, גבר?‬
‫- אז אני הבא בתור, בסדר? - אתה הבא בתור.‬
‫ברור.‬
‫אני לא החברה שלו.‬
‫סליחה.‬
‫- איך ננצח את אחותך? - תקשיבי.‬
‫- היא תמיד הולכת על הניצחון. - בסדר.‬
‫תשאיר לי את זה.‬
‫- את בטוחה? - לעזאזל, כן.‬
‫- לעזאזל, כן. - לעזאזל, כן.‬
‫פדה, נפל לך.‬
‫הם שלך.‬
‫בעדינות, פדה.‬
‫כן!‬
‫אתה מסוגל, יקירי.‬
‫סליחה, גבר. מה קורה? אתה לא מצליח להתרכז היום?‬
‫אל תתרגשי. רק התחלנו.‬
‫- תורי. - אהובי.‬
‫למען האל, צ'ומפי! תהיה רציני, בבקשה.‬
‫יש לי יד אחת ארוכה יותר מהשנייה.‬
‫- אנסה ביד שמאל. - בלי תירוצים.‬
‫את תראי, ביד שמאל...‬
‫- קדימה! - בואי נראה מה למדת.‬
‫חבל שבחרת בפדה, אני זו שתמיד מנצחת.‬
‫תני לי קצת מרחב, בבקשה.‬
‫קדימה, מותק. קדימה.‬
‫קדימה.‬
‫קדימה, צוות.‬
‫לכי על זה. קדימה.‬
‫"ויקטורי"!‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫דיברתי מוקדם מדי.‬
‫- את בסדר? - אתה בסדר, אהובי?‬
‫- כן, מצוין. - אני בסדר.‬
‫אלוהים.‬
‫אני בסדר.‬
‫את בסדר?‬
‫פדה?‬
‫- פדה. - לעזאזל.‬
‫פדה.‬
‫לכו, אני לא רוצה לדבר.‬
‫סליחה, חשבתי שאת...‬
‫היכנסי.‬
‫סליחה. הבאתי לך את זה, אני מרגישה נורא.‬
‫אני ממש מצטערת. אתה בסדר?‬
‫כן.‬
‫אני לא יודע. אני לא בסדר.‬
‫יום מחורבן... או שבוע. כל החודש היה מחורבן.‬
‫אפשר?‬
‫כן.‬
‫אתה יכול להתלונן אם בא לך. אני לא אספר לאף אחד.‬
‫אני לא יודע מה לא בסדר.‬
‫לא עברו חודשיים מהמוות של אבא. אנחנו פה בשביל לפזר את האפר שלו.‬
‫וזה כאילו היא שכחה ממנו. כלומר...‬
‫אבי לא היה הגבר הכי טוב בעולם, אבל...‬
‫אבל הוא היה אביך.‬
‫היא מצאה את האידיוט הזה בתוך שתי שניות.‬
‫סליחה. אני משתף אותך בדרמה המשפחתית שלי.‬
‫ניסית לדבר איתה?‬
‫לדבר?‬
‫אי אפשר לדבר עם האישה הזאת.‬
‫אתה יכול לנסות. אני לא חושבת שאתה רוצה לאבד גם אותה.‬
‫אני לא יודע מאיפה להתחיל.‬
‫טוב...‬
‫תוכל להתחיל בכך שתאמר...‬
‫אתה יכול להגיד לה מה דעתך על הבחור הזה,‬
‫ואיך זה גורם לך להרגיש.‬
‫מישהו אמר לי פעם‬
‫שמילים שיוצאות מהלב תמיד ייפלו על האוזניים הנכונות.‬
‫טוב...‬
‫אוכל להשאיר לך את זה.‬
‫בסדר.‬
‫- סליחה. - אני בסדר.‬
‫- באמת, סליחה. - אני נשבע שאני בסדר.‬
‫אתה יודע מה יכול לעזור? לחמם את האזור.‬
‫אני הולכת לג'קוזי, אתה מוזמן להצטרף.‬
‫- תחשוב על זה. - נשמע טוב.‬
‫נתראה בערב.‬
‫היי, תודה.‬
‫היי, יפהפייה.‬
‫- סוף סוף מצאתי אותך. - חיפשת אותי?‬
‫כן, אני מחפש בכל מקום כבר חצי שעה.‬
‫יש לי רעיון.‬
‫למה שלא נלבש את בגדי הים שלנו‬
‫ונשתה ביחד את בקבוק היין הזה?‬
‫איך לומר את זה?‬
‫- יש בינינו כימיה נהדרת. - נכון.‬
‫- נכון. - אני גם מרגיש כך.‬
‫אבל כמו אחים.‬
‫בסדר.‬
‫מארי קלייר, אם תיתני לי לנשק אותך, תביני שאנחנו לא כמו אחים.‬
‫זו תהיה נשיקה מדהימה. נשיקה...‬
‫זה יהיה קצת מביך, אבל...‬
‫תמיד רציתי אח.‬
‫היי, זה דבר טוב.‬
‫תתעודד.‬
‫שם.‬
‫שם?‬
‫- שם. - זה טוב?‬
‫שם.‬
‫לא.‬
‫- שם. - זה טוב?‬
‫- כן, שם. - שם?‬
‫ארוחת ערב.‬
‫היי.‬
‫ערב טוב. אימא!‬
‫נוכל לדבר?‬
‫ביחידות.‬
‫מיצ'י, תן לנו רגע.‬
‫כמובן.‬
‫מה? ערב קשה?‬
‫כן.‬
‫לשנינו.‬
‫אני בספק ששלך גרוע יותר משלי.‬
‫למה? מה קרה? רוצה לדבר?‬
‫לא.‬
‫כן.‬
‫תספר לי מה קרה.‬
‫אתה יודע מה מארי קלייר אמרה?‬
‫- מה? - שהיא רואה אותי כאח.‬
‫- כמו אחיה המזדיין. - קשה, נכון?‬
‫היה ביניכם חיבור במסיבה.‬
‫נכון? חשבתי שיש בינינו משהו.‬
‫אני טועה? או שאני פשוט טמבל?‬
‫לעולם אל תגיד את זה.‬
‫הקטע הוא...‬
‫שהבחורה הזאת ממגנטת, נכון?‬
‫הבטן שלך כואבת כשאתה מביט בה.‬
‫ככה בדיוק אני מרגיש. ממש פה. אני מרגיש את זה פה.‬
‫אתה רוצה לנחש את הצבע האהוב עליה.‬
‫להתעורר איתה, להכין לה ארוחת בוקר.‬
‫לקנות כלב ולטייל איתו ביחד.‬
‫כן. את כל זה. אני רוצה את כל זה איתה.‬
‫ואתה יודע מה מוזר?‬
‫רק פגשתי אותה ואני חושב שאני אוהב אותה, מיצ'י.‬
‫מילים שיוצאות מהלב תמיד ייפלו על האוזניים הנכונות.‬
‫אימא...‬
‫מחר ההלוויה של אבא.‬
‫ואני יודע שכל אחד מתמודד עם זה אחרת,‬
‫ושיכול להיות שזה משחרר אותך בדרך כלשהי.‬
‫אבל את לא חושבת על אופן ההתמודדות שלנו עם זה.‬
‫כל זה נראה מטורף.‬
‫אני חושב שאיבדת את שפיותך.‬
‫אני לא סומך עליו.‬
‫- אני חושש שהוא רוצה... - לא. תשמע.‬
‫קודם כול, אין לך ממה לדאוג.‬
‫אני יודעת לדאוג לעצמי. הדבר האחרון שאני רוצה הוא לפגוע בכולכם.‬
‫אבל זה הבית שלי, פדה. אני אישה בוגרת, יש לי צרכים...‬
‫אימא! אימא, בבקשה.‬
‫- בבקשה. - מספיק.‬
‫אתה רצית לדבר.‬
‫- כמו מבוגרים. נכון? - כן, אבל תחסכי ממני את הפרטים.‬
‫בסדר גמור.‬
‫מחר, אתה לא תראה אותו בכלל.‬
‫אני מבטיחה.‬
‫מרוצה?‬
‫כן.‬
‫אני יכול לספר לך סוד?‬
‫ראיתי אותה מתקרבת לפדה.‬
‫והוא חבר שלך.‬
‫לא יודע, אחי, לא עושים דברים כאלה.‬
‫דבר אחד.‬
‫בתפיסה שלי, כשאתה ממש מחבב מישהי,‬
‫ממש מחבב אותה,‬
‫חברים צריכים לכבד את זה.‬
‫להפגין כבוד. אם לא, זה נגמר.‬
‫אז לך תדבר עם פדה,‬
‫ותגיד לו להניח לה לנפשה.‬
‫פשוט ככה.‬
‫כן.‬
‫דבר איתו.‬
‫תודה, מיצ'י, תודה.‬
‫זו הפעם האחרונה שאנחנו לוקחים את המכונית.‬
‫היי, הכול בסדר?‬
‫- ערב טוב. - ערב טוב. הכול בסדר?‬
‫רוצים משקה?‬
‫- פדה, תעצור. - וואו.‬
‫אתה לא יכול לקבל הכול.‬
‫- אבל... - זה התור שלי, שמוק.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫מארי קלייר, אידיוט.‬
‫אני בטוח ב-99.5 אחוז שאני אוהב אותה.‬
‫לא ב-100 אחוז, כי רק נפגשנו.‬
‫אבל כשאני רואה אותה, אני מרגיש משהו עמוק בפנים‬
‫ואני רוצה...‬
‫אני רוצה שנצא ביחד לטייל עם כלבים, אתה מבין?‬
‫תעשה את זה.‬
‫אל תתחיל איתה, כי היא אהבת חיי.‬
‫אני לא אתחיל איתה, בסדר?‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫בסדר.‬
‫בוקר טוב.‬
‫- בוקר טוב. - את יפהפייה.‬
‫אנחנו צריכים לדבר.‬
‫- כן? - חשבתי...‬
‫היום הוא יום רגיש מאוד למשפחה.‬
‫חשבתי, בשביל השקט הנפשי של כולם, שעדיף שהם לא יראו אותך.‬
‫רק היום.‬
‫כן, כמובן. בוודאי.‬
‫אני מבין לגמרי. זה מאוד אישי.‬
‫זה לא המקום שלי. אל תדאגי, אחכה לך.‬
‫פדה אמר משהו.‬
‫מילים שיוצאות מהלב‬
‫תמיד ייפלו על האוזניים הנכונות.‬
‫לא יודעת, זה גרם לי לחשוב.‬
‫מאיפה כל זה מגיע?‬
‫אולי אנחנו מתקדמים מהר מדי.‬
‫- זה לא אופייני לי, מיצ'י. - גם לי לא.‬
‫אבל היה לנו כיף. נהנינו ביחד.‬
‫לא נורא. תקשיבי.‬
‫מי זה מי כאן?‬
‫מי יכול לומר לנו מי אנחנו צריכים להיות?‬
‫מי יכול לשפוט אותנו? אנחנו...‬
‫אנחנו בוחרים את הבחירות שלנו. מספיק עם השיפוט.‬
‫אנחנו מאושרים. אנחנו בסדר. אנחנו פה היום.‬
‫- נכון. - אנחנו אנחנו.‬
‫- המחר לא קיים. - אני יודעת.‬
‫אבל היום עליי להיות עם המשפחה שלי.‬
‫שלום, יפה.‬
‫קדימה, קחי.‬
‫"מילים שיוצאות מהלב תמיד ייפלו על האוזניים הנכונות."‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫כתבתי לך את המשפט הזה במכתב כשהייתי בן 16.‬
‫לא, אני לא זוכרת את זה.‬
‫את כל כך מזויפת.‬
‫חוליו, תן לי לעבור. אני צריכה לקחת את האופנוע שלי.‬
‫קמילה היא אישה חכמה.‬
‫במוקדם או במאוחר,‬
‫היא תבין שאתה טוב רק בדבר אחד.‬
‫תסלח לי.‬
‫חוליו, לא! מה אתה עושה? תעזוב אותי!‬
‫אני מקווה שתיהני. מאוד.‬
‫חוליו! תפתח את הדלת המזדיינת! חוליו!‬
‫- בטוח? אני לא רוצה שתהיה לי תאונה. - בדקתי אותם.‬
‫- אני לא יכול לשים יותר... - האחורי?‬
‫כן.‬
‫ופה? הבלמים?‬
‫מושלמים. שמתי את הנוזל בעצמי.‬
‫- תודה. - אתה תהיה בסדר.‬
‫לא. אני מבטיח לך.‬
‫מה קרה, פדה?‬
‫בוא נראה. סבא שלך היה אופנוען.‬
‫גם אבא שלך. אתה פשוט צריך לרצות להיות אופנוען.‬
‫- אתה רוצה את זה או לא? - אני רוצה.‬
‫אם כך, תעלה על האופנוע הארור!‬
‫חוליו! תפתח את הדלת המזדיינת!‬
‫חוליו, תפתח אותה!‬
‫את באה? אנחנו ליד האופנועים.‬
‫לעזאזל!‬
‫- זוכר שנפלת מהצוק? - לא.‬
‫לעזאזל, איך אתה לא זוכר?‬
‫ירד גשם.‬
‫רכבנו על האופנועים שלנו ונתקלנו בבוץ.‬
‫אבא עבר ראשון, ואז אני,‬
‫אבל אתה קפאת.‬
‫אז אבא שלנו, תמיד כל כך סבלני ומכיל,‬
‫התחיל לצעוק, "תגדל ביצים!"‬
‫איזה גיהינום.‬
‫בסופו של דבר התגלגלת במורד הצוק ונשארת שם,‬
‫מכורבל כמו עובר בלי לזוז. בכית ובכית.‬
‫הייתי צריכה להסיע אותך על האופנוע שלי. אתה לא זוכר?‬
‫רפאלה הצילה את הנסיך. כמו תמיד.‬
‫זה עצוב שאפילו היום את לא לוקחת דברים ברצינות.‬
‫זו הייתה בדיחה.‬
‫למה את חייבת להיות כל כך אכזרית? את בדיוק כמו אבא.‬
‫קדימה!‬
‫הם עזבו לפני זמן רב?‬
‫אני לא חושב שתצליחי להדביק אותם, גברתי.‬
‫איפה המנוול הזה?‬
‫- הבוס? - מה?‬
‫הוא מת, גברתי.‬
‫לעזאזל! לעזאזל, לעזאזל!‬
‫וואו. הכול נראה נהדר.‬
‫חואניטה, רוזיטה, אחר צהריים טובים.‬
‫הניסים תמיד קורים במטבח.‬
‫רציתי להיות שף, קרלוס.‬
‫אתה...‬
‫רצית הרבה דברים, אבל אתה כלום.‬
‫אתה שקרן.‬
‫אתה מניפולטיבי.‬
‫- אין לך ביצים. - מה לגבייך?‬
‫נחשה חסרת לב. כלבה בעור כבש.‬
‫למה את כל כך אלימה?‬
‫כל כך אלימה. זה לא בסדר.‬
‫אנחנו צריכים לדבר כמו מבוגרים.‬
‫- בוא נדבר. - ננהג בנימוס.‬
‫- אין מצב. - בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫אל תעז.‬
‫לא כיבית את הנרות!‬
‫ניסיתי לשכוח אותך במשך כל חיי!‬
‫מספיק!‬
‫את הדבר הכי נורא שקרה לי אי פעם!‬
‫איפה את? איפה?‬
‫אני פה.‬
‫לעזאזל!‬
‫את כמו אבן. אין לך לב.‬
‫לימדתי אותך את כל מה שאת יודעת על אהבה.‬
‫חוליו, אתה כבר לא מכיר אותי!‬
‫איך מישהו יאהב אותך אם את לא אוהבת את עצמך?‬
‫את רק יודעת איך לפגוע באנשים, ויקטוריה.‬
‫לא קוראים לי ויקטוריה!‬
‫שמי מארי קלייר.‬
‫אני מארי קלייר.‬
‫אבא שלי היה לוקח אותי לכאן כילדה.‬
‫הוא אהב מאוד את הנהר כי...‬
‫עבורו, לעמוד במקום היה כמו למות.‬
‫יקירתי...‬
‫אחיך...‬
‫תודה, אימא.‬
‫תודה, רפאלה.‬
‫אבל הוא לא היה רוצה שנדבר על העבר.‬
‫אבא שלי‬
‫היה אדם שתמיד היה צעד אחד קדימה.‬
‫תמיד הסתכל אל העתיד.‬
‫הדרך הכי טובה לכבד אותו‬
‫היא להמשיך לנוע.‬
‫לעבוד קשה בכל יום.‬
‫לחפש דרכים להמציא את עצמנו מחדש.‬
‫לחדש.‬
‫אבא לימד אותנו לעשות דברים גם אם הם מפחידים אותנו.‬
‫אם פחדנו ליפול או...‬
‫או שפחדנו‬
‫לעלות שוב על האופנוע.‬
‫אבא שלי לא היה האדם הכי אוהב בעולם.‬
‫אבל הוא אהב אותנו. וככה אנחנו צריכים לזכור אותו.‬
‫תודה.‬
‫בבקשה.‬
‫פול האוס עם מלכות. איזו יד טובה.‬
‫אבל...‬
‫רביעייה של תשיעיות.‬
‫הבטחה היא הבטחה, קרלוס. אני לוקח את השאטו מרגו.‬
‫רבותיי, אנחנו הולכים. תיהנו מהמשך הערב שלכם. סלחו לי.‬
‫אל תהיה עצוב, בוס.‬
‫פדרו תמיד היה גרוע בפוקר.‬
‫אבא שלכם אהב לבלף.‬
‫איפה טארט הפטל?‬
‫הייתה תאונה במטבח, גברתי.‬
‫הבחור ידע שיש לו יד רעה, כמובן.‬
‫אז הוא המשיך איתו.‬
‫הוא אמר לו, "אם תפסיד, תצטרך לחצות את רחוב רפורמה‬
‫- "בעירום מלא." - לא!‬
‫- והוא הפסיד! - לא!‬
‫אני זוכרת שהוא קיבל את רישיון הטיס שלו.‬
‫הוא לא קיבל אותו.‬
‫- הוא קנה אותו, יקירתי. - כן.‬
‫העניין הוא‬
‫שהוא התעקש להטיס אותנו לאקפולקו.‬
‫כשהגענו,‬
‫הוא קלט שהוא לא מילא מספיק דלק.‬
‫בסוף נחתנו בגומה ה-14 של מסלול הגולף.‬
‫אילולא הבונקר,‬
‫כולנו היינו טובעים באגם!‬
‫סליחה.‬
‫סליחה, התכוונתי לומר שאבא שלכם תמיד הצחיק אותנו.‬
‫אתם מאוד מזכירים לי אותו.‬
‫כן, כי אנחנו דפוקים.‬
‫לא, ברור שלא.‬
‫אל תדאגי, דודה.‬
‫אני מכירה את הסיפור הזה בעל פה. אבא שלי היה אסון.‬
‫ואז הוא הפסיד הכול בקרן גלאון.‬
‫לאחר מכן, הוא הטיס מטוס בגילופין והרג את עצמו ואת אימא.‬
‫- הסוף. - בלבי.‬
‫לא.‬
‫זה מי שהוא היה, חוליאן. זאת לא אני.‬
‫הוא.‬
‫אני מצטער. אתם יודעים איך היא כשהיא שיכורה.‬
‫אתם יכולים להמשיך לדבר על אבא שלי. אחרי הכול, השתווינו.‬
‫שניהם מתים.‬
‫סלחו לי.‬
‫ההורים שלהם הפסידו את כל כספם‬
‫בקרן השקעות שהתברר שהייתה הונאה.‬
‫התרמית הזו הגיעה לחדשות בכל העולם.‬
‫חברים רבים שלנו גם הפסידו את כספם.‬
‫מסכנים.‬
‫- את בסדר? - כן, מצטערת.‬
‫היי.‬
‫מה קרה?‬
‫- כן, לא, סליחה. - מה קרה?‬
‫יש לי בחילה קלה.‬
‫- אלך לישון. - אבוא איתך.‬
‫לא, אני יכולה ללכת לבד.‬
‫מארי קלייר.‬
‫לחיי פדריקו.‬
‫לחיים.‬
‫- לחיים. - לחיים.‬
‫מה קרה?‬
‫היי, מה קרה?‬
‫למה את בוכה?‬
‫במשפחה הזו, צולבים אותך אם אתה טועה.‬
‫כולם מזויפים.‬
‫כל הזמן הזה הם התעלמו מאיתנו.‬
‫ראשית, בגלל משהו שלא קרה באשמתנו.‬
‫ושנית, זה היה לפני 15 שנה.‬
‫אני מצטערת על מה שקרה בארוחת הערב.‬
‫עלה לי...‬
‫זיכרון.‬
‫אני יוצאת ממערכת יחסים מורכבת.‬
‫אני מבין. זה סיפור חיי.‬
‫אנשים רעילים.‬
‫איך הצלחת לצאת ממנה?‬
‫על ידי כך שטיילתי.‬
‫נסעתי ממרוקו לאיסלנד.‬
‫לכל מקום. פשוט לכל מקום.‬
‫מה היה המקום האהוב עלייך?‬
‫טוסקנה.‬
‫כי מצאתי את עצמי שם.‬
‫הכרתי את אהבת חיי.‬
‫אומנות.‬
‫לא קל להיות אני.‬
‫נכון, אני ממשפחת אורקיזה.‬
‫אני חשובה ויפה.‬
‫אבל אני גם חזקה וחכמה.‬
‫הרבה יותר ממה שהם חושבים.‬
‫או שאולי לא.‬
‫אולי לא.‬
‫אולי אני רדודה ולא יוצלחית.‬
‫כמו אבא שלי.‬
‫רוצה לדעת מה היה הכי נפלא?‬
‫זוג מבוגר שפגשתי שם אימץ אותי כנכדתו.‬
‫הם לימדו אותי לקחת את הדברים לאט, לחיות בצורה אותנטית יותר.‬
‫אני לא בטוחה למה אני מספרת לך את זה. כמה מביך.‬
‫אני חושבת...‬
‫שזה מצחיק, עד כמה אדם זר יכול לשנות את חייך.‬
‫לפעמים זה קורה.‬
‫את לוחמת.‬
‫זה לא פסול, לדעת מה את רוצה.‬
‫ואת יודעת בדיוק מה את רוצה. זה שווה הרבה.‬
‫זה נכון.‬
‫אני יודעת מה אני רוצה.‬
‫אבל כולם מביטים כל הזמן בפדה, עד כדי כך שאני הפכתי לבלתי נראית.‬
‫נמאס לי מזה.‬
‫עכשיו, כולם יראו אותי.‬
‫לפעמים נראה שאני לא מצליח למצוא את דרכי.‬
‫כאילו אני פשוט נגרר. את מבינה?‬
‫אבל לפעמים,‬
‫אני מגיע בדיוק לאן שאני צריך להגיע.‬
‫אל תוציא הגה,‬
‫כי מה שאעשה לך עלול להפחיד אותך.‬
‫- אבל אתה תאהב את זה. - אבל...‬
‫מותק, חשבתי...‬
‫מיצ'י?‬
‫תרגום כתוביות: טל מלכה ‬
‫בקרת כתוביות: שקד הרטמן‬