-Hyvää huomenta. -Chumpi.
-Mitä? -Varo.
-Kunnioittavasti. Kiitos. -Olkaa hyvä.
Hyvää huomenta, Carlitos.
Piditkö soittolistasta? Oliko se liian synkkä?
Minä otan kahvia.
-Miksi synkät ilmeet? -Emme nukkuneet. Kiitos.
Yhtään.
Kuulimme koko yön "pum"... Tai enemmänkin...
-Kuin... -Lopeta.
Ei, sinä...
-Sinäkin valitit. -Kyllä.
-Kuka se oli? -Kukako?
Hyvää huomenta.
-Hiivatin lanko. -Fede.
Anna olla.
Kenen kanssa olit? Emme saaneet nukuttua.
Olisinpa ollutkin.
Kuka se sitten oli?
Entä äiti?
-Eikä. -Kyllä.
Ällöä. Ei.
Osui! Äiti paneskelee.
-Lopeta. -Voi itku!
Mitä luulitte? Tuliko se kaveri leikkaamaan nurmikon?
-Lopeta. -Seis.
Mitä sitten? Ehkä äiti rentoutuu vähän.
Orgasmit tekevät ihmeitä, vai mitä?
Voin piirtää kartan.
En tarvitse sitä.
Tunnen kaikki tiet,
jotka ilahduttavat rakastani.
Ei puhuta tästä ruokapöydässä.
Eikö orgasmeja aamiaisella?
Ei naurata puhua äidistä...
-Panemassa? -Niin.
Panemassa vierasta miestä, kun isän tuhkat viedään.
-Vai mitä? -Kyllä.
Kateellinen.
Mitä?
Anteeksi. Olin tukehtua totopoon.
Lanko, heitän sinut poolojoukkueesta.
Kuule.
Ota leipää, niin olo paranee.
Voi ankeutta.
Misfortune
Kulta, saat minut kaatumaan.
Minä hukun.
-Hengitä. -Yritin, mutten osaa.
Onko tässä räkää?
Hyvää huomenta.
-Huomenta, anoppi. -Onpa ihana päivä.
Ei pilvenhattaraakaan.
Olettepa te kauniita.
Toit minut kauniiseen paikkaan.
Tätä on lisää.
Oikein hieno.
Hei. Hyvää huomenta.
Majesteetti.
Culiacánin kuninkaallinen korkeus.
-Katkarapukuningas. Huomenta. -Prinssi.
-Kiitos. -Kiitos itsellesi.
Kultaseni.
Etkö sano mitään?
-Mitä voin tehdä? -En tiedä. Jotain.
Kuka tuo on?
Etkö tunne helikopteria?
Kiitos.
-Carlitos, mitä kuuluu? -Tervetuloa, herra.
Pikkuveli! Olemme täällä.
Hei.
-Ine. Chumpi. -Hei, Andres.
Mitä kuuluu?
Fede! Federico.
Kultaseni, Andres on eri asia, mutta hän tuo ystävänsä.
-Nämä eivät ole juhlat. -Mieti, mitä sanot, äiti.
Hei, Camila.
-Hei. -Pikkuveli.
Pikkuveli!
-Mitä kuuluu? -Hyvää.
Marie Claire.
Hei.
Hän ei ole käynyt Meksikossa vuosiin,
joten halusin tuoda hänet paratiisiin.
-Tervetuloa. Pyydä, jos tarvitset jotain. -Kiitos.
Fede, ehditkö jutella?
-Voinko mennä? -Toki.
MIEHET SELITTÄVÄT
"Mies ei pyydä anteeksi,
jos hän selittää väärin asioita, jotka tiedän."
Se on hyvä.
Rafaela.
-Marie Claire. -Hauska tavata.
Hauska tavata.
-Hei. -No hei.
Ei mitään.
Meiltä kesti kauan poistua hissistä.
Aloimme jutella.
Olimme kuin vanhoja ystäviä.
Se oli tilaisuuteni sanoa: "Harry,
jos rakastat häntä, teet hänen eteensä kaikkesi."
Hän katsoi minua vakavasti ja sanoi...
-Hiljaa. -"Kiitos, Michi.
Olet oikeassa. Kosin häntä."
Ja nyt he elävät onnellisina elämänsä loppuun asti.
En erehdy. En koskaan.
-Katsotaanpa... -Entä sitten?
Älä viitsi. Jätät jutun aina jännään kohtaan.
Lopeta jo, kulta.
Rakkauden eteen pitää tehdä kaikkensa.
Jopa mahdottomat asiat. Kippis.
Kenen serkku olit? En muista.
-Constanzan. -Kreikkalaisen?
Luulin, ettei hänellä ole serkkuja.
-Constanza... -Se lihava.
Kävin Santorinilla perheen kanssa...
-En nähnyt sinua. -Hullua.
-Niin. -Ei kreikkalainen Constanza.
Hollantilainen. Norjan kruununprinssin pikkuserkku,
jonka toinen vaimo oli Delfina de Braganza, Belgian kuninkaan siskontyttö.
He ovat kesät Normandiassa, sillä Kreikan saaret ovat kamalia -
ja liian täynnä ihmisiä.
-Oletko käynyt siellä? -Vaikea pysyä kärryillä -
eurooppalaisista suvuista.
-Ei. -Monimutkaista.
Noin.
-Sinun vuorosi. -Olin tulossa. Hyvä ajoitus.
-Katsotaanpa. -Niin.
Tässä. Noin.
-Tämä jalka eteen. -Niin.
-Onko valmista? -Pitele tätä.
-Odota. -Noin.
Selvä.
-Tärkeintä... -Kyllä.
Hyvä!
Kiitos.
Minun vuoroni.
Hän on hyvä. Näin hänet.
-Eikä. -Kyllä.
-Kuka on pomo? -Oikein hyvä.
-Kuka on pomo? -Selvä.
-Se oli harjoittelua. -Mitä?
Pelataan joukkueissa.
-Pelaammeko oikeasti? -Kiva. Chumpi?
-Tule mukaan. -Hei.
-No niin. -Tulossa.
-Minä ensin. -Valmis voittamaan, Chumpi?
-Mitä nyt? -Jalka turtui.
Te kaksi. Tule mukaani, kaunotar.
-Mitä? -Aioin pelata Feden kanssa.
Valitan, Andrew. Olen tänään tyttöystäväsi kanssa.
Oikeasti?
-Minä olen seuraava. -Kyllä.
Tietenkin.
En ole tyttöystävä.
Anteeksi.
-Miten voitamme siskosi? -Kuule.
-Hän iskee aina täysillä. -Selvä.
Jätä se minulle.
-Oletko varma? -Totta hitossa.
-Niin.
Pudotit nämä, Fede.
Ne ovat sinun.
Varovasti, Fede.
Kyllä!
Pystyt siihen.
Harmi. Etkö pysty keskittymään tänään?
Älä innostu. Tämä alkoi vasta.
-Minun vuoroni. -Rakas.
Helvetti, Chumpi. Ota tämä vakavasti.
Toinen käsi on pidempi.
-Nyt vasurina. -Ei selittelyä.
Näet vasemman...
-Anna mennä. -Katsotaan, mitä opit.
Harmi, että valitsit Feden. Voitan aina.
Anna tilaa.
Anna mennä, muru.
Tsemppiä!
Tsemppiä.
Anna mennä!
Voitto!
Voi taivas.
Huusin voittoa liian aikaisin.
-Oletko kunnossa? -Oletko sinä?
-Kyllä. -Olen kunnossa.
Voi hyvänen aika.
Olen kunnossa.
Oletko kunnossa?
Fede?
-Fede! -Voi paska.
Fede.
Mene. En halua puhua.
Luulin, että olit...
Tule sisään.
Toin tämän. Tuntuu kurjalta.
Olen pahoillani. Oletko kunnossa?
Olen.
Tai en tiedä. En ole kunnossa.
Tämä oli paska päivä. Tai viikko. Koko kuukausi oli paska.
Saanko?
Kyllä.
Ruikuta, jos haluat. En kerro.
En tiedä, mistä kiikastaa.
Isä kuoli alle kaksi kuukautta sitten. Tulimme levittämään tuhkat.
Ja äiti on unohtanut hänet.
Isä ei ollut miehistä parhain, mutta...
Hän oli isäsi.
Äiti löysi tuon ääliön heti.
Anteeksi. Kerron perheeni draamoista.
Yrititkö puhua äitisi kanssa?
Puhua?
Hänelle ei voi puhua.
Voisit yrittää. Et halua menettää äitiäsi.
En tiedä, mistä aloittaa.
No...
Voisit aluksi sanoa...
Voisit kertoa mielipiteesi siitä tyypistä.
Ja sen, miltä se tuntuu.
Joku sanoi kerran,
että jos puhuu sydämen äänellä, sanat päätyvät oikeaan paikkaan.
No...
Jätän tämän.
Hyvä on.
-Anteeksi. -Pärjään.
-Anteeksi. -Olen kunnossa.
-Olen tosi pahoillani. -Olen kunnossa.
Tiedätkö, mikä auttaisi? Lämpö.
Menen porealtaaseen. Voit tulla mukaan.
-Mieti sitä. -Kuulostaa hyvältä.
Nähdään illalla.
Hei, kiitos.
Hei, kaunotar.
-Löysin sinut. -Etsitkö minua?
Etsin joka paikasta puoli tuntia.
Nyt keksin.
Puetaanko uimapuvut -
ja juodaan viiniä yhdessä?
Miten sanoisin tämän?
-Välillämme on kemiaa. -Niin.
-Kyllä. -Tunnen samoin.
Sisarusten kemiaa.
Selvä.
Jos annat suudella, tajuat, ettemme ole kuin sisarukset.
Se on mahtava suudelma, joka...
Se olisi vähän outoa.
Olen aina halunnut veljen.
Se on hyvä asia.
Piristy.
Siinä.
Tässäkö?
-Siinä. -Onko tämä hyvä?
Siinä.
Ei.
-Siinä. -Onko hyvä?
-Kyllä, siinä. -Tässä?
Illallinen.
Hei.
Hyvää iltaa. Äiti!
Voimmeko jutella?
Kahdestaan.
Jätätkö meidät hetkeksi, Michi?
Totta kai.
Oliko rankka ilta?
Oli.
Meillä molemmilla.
En usko, että pärjäät omalleni.
Mitä tapahtui? Haluatko jutella?
En.
Kyllä.
Kerro, mitä tapahtui.
Tiedätkö, mitä Marie Claire sanoi?
-No mitä? -Hän pitää minua veljenä.
-Perhanan veljenä. -Tylyä.
Tulitte juhlissa toimeen.
Eikö niin? Luulin, että siinä oli jotain.
Vai olenko ihan typerä?
Älä sano noin.
Asia on...
Siinä tytössä on vetovoimaa.
Mahaan sattuu, kun häntä katsoo.
Tunnen juuri niin. Tässä kohdalla.
Haluat arvata hänen lempivärinsä.
Herätä yhdessä ja laittaa aamiaista.
Ostaa yhteisen koiran.
Juuri noin. Haluan kaikkea tuota hänen kanssaan.
Tiedätkö, mikä on outoa?
Tapasimme vasta äsken, mutta taisin rakastua.
Asiat, jotka tulevat sydämestä, päätyvät oikeaan paikkaan.
Äiti.
Isän hautajaiset ovat huomenna.
Kaikki käsittelevät asioita eri tavalla,
ja ehkä tämä on sinulle vapauttavaa.
Mutta et ajattele meitä muita.
Tämä vaikuttaa hullulta.
Olet tainnut seota.
En luota häneen.
-Pelkään, että hän haluaa... -Älä.
Sinulla ei ole syytä huoleen.
Osaan huolehtia itsestäni. En halua loukata teitä.
Mutta tämä on minun taloni. Olen aikuinen nainen, jolla on tarpeita...
Älä, äiti.
-Älä. -Lopeta.
Halusit jutella.
-Aikuisten kesken. -Kyllä, mutta ei yksityiskohtia.
Hyvä on.
Ette näe häntä huomenna.
Lupaan sen.
Sopiiko se?
Kyllä.
Voinko kertoa salaisuuden?
Näin hänen lähentyvän Feden kanssa.
Fede on ystäväsi.
En tiedä, mutta niin ei vain tehdä.
Yksi juttu.
Jos joku pitää jostakusta -
todella paljon,
ystävien pitää kunnioittaa sitä.
Jos he eivät tee niin, se on lopussa.
Käy Feden juttusilla -
ja pyydä unohtamaan se mimmi.
Simppeliä.
Niin.
Puhu hänelle.
Kiitos, Michi.
Otamme auton viimeistä kertaa.
Hei. Kaikki hyvin?
-Hyvää iltaa. -Iltaa. Kaikki hyvin?
Juotavaa?
-Lopeta, Fede. -Vau.
Et saa aina kaikkea.
-Mutta... -Minun vuoroni, mulkero.
Mistä puhut?
Marie Clairesta.
Olen melko varma, että rakastan häntä.
En täysin, koska tapasimme äsken.
Mutta kun näen hänet, tunnen jotain sisälläni -
ja haluan...
Haluan kävelyttää koiria yhdessä.
Tee se.
Älä iske häntä, sillä hän on elämäni rakkaus.
En iske häntä.
Olet rakas.
Hyvä on.
Huomenta.
-Hyvää huomenta. -Olet kaunis.
Meidän pitää puhua.
-Niin? -Mietin...
Tämä on perheellemme tärkeä päivä.
Kaikkien mielenrauhan takia olisi parasta, että pysyt poissa.
Tänään vain.
Tietenkin.
Ymmärrän. Se on henkilökohtaista.
Älä huoli. Minä odotan sinua.
Fede sanoi jotakin.
Asiat, jotka tulevat sydämestä,
päätyvät oikeaan paikkaan.
Se sai miettimään asioita.
Mistä tämä kaikki tulee?
Ehkä etenemme liian nopeasti.
-En ole tällainen. -En minäkään.
Meillä oli hauskaa. Mukavaa.
Siitä viis. Kuuntele.
Kuka on kuka?
Kuka voi sanoa, keitä meidän pitäisi olla?
Kuka voi tuomita meidät?
Teemme omat päätöksemme. Ei tuomitsemista.
Olemme onnellisia. Olemme täällä tänään.
-Niin. -Olemme me.
-Huomista ei ole. -Tiedän.
Mutta tänään olen perheeni kanssa.
Hei, kulta.
Ota se.
"Asiat, jotka tulevat sydämestä, päätyvät oikeaan paikkaan."
Mistä puhut?
Kirjoitin sen kirjeessä sinulle, kun olin 16-vuotias.
En muista.
Senkin teeskentelijä.
Päästä minut, Julio. Haen moottoripyöräni.
Camila on älykäs.
Vielä joskus -
hän tajuaa, että kelpaat vain yhteen asiaan.
Anteeksi.
Älä! Mitä sinä teet? Päästä irti.
Pidä hauskaa.
Julio, avaa tämä helvetin ovi!
-En halua kolaroida. -Tarkistin ne.
-En voi laittaa enempää. -Taakse?
Niin.
Entä jarrut?
Hyvä. Lisäsin nesteen itse.
-Kiitos. -Sinä pärjäät.
Ei, voin vakuuttaa.
Mitä nyt, Fede?
Isoisäsi ajoi moottoripyörillä.
Isäsi samoin. Sinun pitää päättää, haluatko samaa.
-Haluatko? -Haluan.
Nouse sitten satulaan, hitto vie.
Julio! Avaa tämä helvetin ovi!
Avaa ovi, Julio!
OLEMME PYÖRIEN LUONA.
Voi perkele!
-Muistatko, kun putosit kalliolta? -En.
Miten et voi muistaa?
Oli satanut.
Ajoimme mutaan pyörillämme.
Isä ensin, sitten minä.
Sinä jähmetyit.
Isä oli aina niin kärsivällinen ja ymmärtäväinen.
Hän huusi: "Rohkeasti, hitto!"
Saakeli.
Kierit kallion juurelle ja jäit makaamaan.
Olit kerällä, etkä liikkunut. Itkit vain.
Vein sinut kotiin kyydissäni. Etkö muista?
Rafaela pelasti prinssin, kuten aina.
Harmi, ettet tänäänkään ota asioita vakavasti.
Se oli vitsi.
Miksi olet julma niin kuin isä?
Mennään!
Menivätkö he jo?
Ette saa heitä kiinni, neiti.
Missä se kusipää on?
-Pomoko? -Mitä?
Hän kuoli.
Voi saatana!
Vau, kaikki näyttää hienolta.
Juanita ja Rosita. Hyvää päivää.
Keittiö oli aina ihmeiden paikka.
Halusin kokiksi, Carlos.
Sinä...
Halusit kaikkea, mutta et ole mitään.
Olet valehtelija.
Sinä manipuloit.
-Sinulla ei ole sisua. -Entä sinä?
Sydämetön käärme. Narttu lampaan vaatteissa.
Miksi olet väkivaltainen?
Todella. Se ei ole oikein.
Puhutaan kuin aikuiset.
-Hyvä on. -Ole kohtelias.
-Ei käy. -Eikö?
Hyvä on.
Älä yritä.
Et puhaltanut kynttilöitä.
Olen yrittänyt koko elämäni ajan unohtaa sinut!
Riittää!
Olet pahinta, mitä minulle on tapahtunut!
Missä olet?
Täällä.
Helvetti!
Olet kuin kivi. Ei sydäntä.
Opetin kaiken, mitä tiedät rakkaudesta.
Et tunne minua enää!
Miten sinua voi rakastaa, jos et rakasta itseäsi?
Osaat vain satuttaa ihmisiä, Victoria.
Nimeni ei ole Victoria!
Olen Marie Claire.
Isä toi minut tänne, kun olin pieni.
Hän piti joesta,
sillä paikallaanolo oli hänelle kuin kuolema.
Kultaseni.
Sinun veljesi...
Kiitos, äiti.
Kiitos, Rafaela.
Hän ei haluaisi, että puhumme menneistä.
Isäni -
oli mies, joka oli aina askeleen edellä.
Hän katsoi tulevaisuuteen.
Osoitamme kunnioitusta parhaiten -
jatkamalla eteenpäin.
Ahkeroimme joka päivä.
Uudistamme itseämme.
Keksimme.
Isä opetti, että pelottaviakin asioita pitää tehdä.
Jos pelkäsimme putoamista tai...
Tai pelkäsimme -
nousta taas satulaan.
Isä ei ollut maailman rakastavin mies.
Mutta hän rakasti meitä. Muistetaan hänet siten.
Kiitos.
Tehdään niin.
Kuningattaria. Hyvä käsi.
Mutta...
Neljä ysiä.
Lupaus on lupaus, Carlos. Otan Château Margaux'n.
Me lähdemme nyt. Nauttikaa illasta. Suokaa anteeksi.
Älä sure, pomo.
Pedro on aina ollut huono pelaaja.
Isänne huijasi mielellään.
Entä vadelmapiiras?
Keittiössä tapahtui vahinko, rouva.
Gringo tiesi, että hänellä oli surkea käsi.
Hän pani likoon kaiken.
"Jos häviät, sinun pitää ylittää Reforma-katu -
-ilkosen alasti." -Eikä!
-Hän hävisi! -Ei!
Muistan, kun isänne sai lentolupakirjan.
Hän ei ansainnut sitä.
-Hän osti sen. -Niin.
Mutta sitten -
hän halusi viedä meidät koneella Acapulcoon.
Kun lähestyimme sitä,
hän tajusi unohtaneensa tankkauksen.
Laskeuduimme golfkentälle 14. reiän viereen.
llman hiekkaestettä -
olisimme hukkuneet järveen.
Anteeksi.
Tarkoitan, että isänne sai minut aina nauramaan.
Muistutatte häntä kovasti.
Niin, koska olemme sekaisin.
Ei tietenkään.
Älä huoli, täti.
Tunnen tuon tarinan. Isäni oli sekopää.
Hän menetti kaiken Galleon Fundin takia.
Sitten hän lensi juovuksissa ja tappoi itsensä ja äidin.
-Loppu. -Balbi.
Ei.
Se oli hän, Julián. En minä.
Hän.
Tiedätte, miten käy, kun hän juopuu.
Puhukaa vain isästäni. Mehän olemme tasoissa.
Molemmat ovat kuolleet.
Anteeksi.
Heidän vanhempansa menettivät rahansa -
sijoitusfirmaan, joka olikin huijausta.
Juttu päätyi kansainvälisiin uutisiin.
Helkkarin monet ystävämmekin menettivät rahansa.
Raukkaparat.
-Oletko kunnossa? -Olen.
Hei.
Mitä nyt?
-Anteeksi. -Mitä nyt?
Minulla on huono olo.
-Menen nukkumaan. -Tulen mukaan.
Älä. Pääsen kyllä.
Marie Claire.
Federicon malja.
Kippis.
-Kippis. -Kippis.
Mikä on hätänä?
Mikä on vialla?
Miksi itket?
Tässä perheessä ristiinnaulitaan, jos tekee virheen.
He ovat teeskentelijöitä.
He työntävät meidät aina syrjään.
Ensiksikin, se ei ollut oma vikamme.
Toiseksi, siitä on 15 vuotta.
Anteeksi se äskeinen.
Minulla oli...
Muisto.
Mutkikas suhde loppui äskettäin.
Tajuan. Se on elämäni tarina.
Toksisia ihmisiä.
Miten pääsit pois?
Matkustamalla.
Lähdin Marokosta Islantiin.
Joka puolelle.
Mikä oli lempipaikkasi?
Toscana.
Löysin itseni siellä.
Tapasin elämäni rakkauden.
Taiteen.
Ei ole helppo olla minä.
Olen Urquiza.
Olen tärkeä ja sievä.
Mutta olen myös vahva ja fiksu.
Ja paljon enemmän kuin he luulevat.
Tai ei.
Ehkä en ole.
Ehkä olen pinnallinen ja hyödytön.
Kuten isäni.
Tiedätkö, mikä on hienointa?
Tapasin vanhan pariskunnan, joista tuli kuin isovanhemmat.
He opettivat etenemään hitaasti ja elämään aidommin.
En tiedä, miksi kerron sen. Noloa.
Minusta -
on hassua, miten muukalainen voi muuttaa elämän.
Joskus niin käy.
Olet soturi.
Ei ole väärin tietää, mitä haluaa.
Sinä tiedät, mitä haluat. Se on arvokasta.
Aivan niin.
Tiedän, mitä haluan.
Mutta kaikki katsovat Fedeä, eivätkä huomaa minua.
Olen kyllästynyt siihen.
Nyt he näkevät minut.
Joskus en löydä polkuani.
Kuin minua raahattaisiin vain eteenpäin, tiedäthän?
Mutta joskus -
päädyn sinne, minne pitääkin.
Älä ääntele,
sillä teen jotain ehkä pelottavaa.
-Mutta pidät siitä. -Mutta...
Kulta, minä olin...
Michi?
Tekstitys: Kati Karvonen
Luova tarkastaja: Pirkka Valkama