-Dobré ráno, pane. -Chumpi.
-Co je? -Opatrně.
-Respekt. Díky, Carlitosi. -Prosím, pane.
Dobré ráno, Carlitosi.
Líbil se vám ten playlist? Nebo to bylo moc temné?
Taky si dám kávu, prosím.
-Co se tak tváříte? -Nespali jsme. Díky, Carlitosi.
Vůbec.
Celou noc jsme slyšeli bušení. Tedy spíš...
-Spíš jako... -Přestaň, Chumpi!
Ne, ty...
-Nestěžovala sis? -Ale ano.
-Kdo to byl? -Kdo?
Dobré ráno.
-Zatracenej švagře. -Fede.
Nech to, kámo.
S kým jsi byl? Nezamhouřili jsme oka.
Kéž by, švagře.
Když ne ty, tak kdo?
Moje máma?
-Ne. -Ano.
Fuj. Ne.
Máma šuká!
-Nech toho, Rafaelo. -Páni!
Co jste si mysleli, vy kreténi? Že si toho kluka přivedla na sekání trávy?
-Přestaň! -Dost!
Tak máma šuká, no a? Třeba se zklidní.
Orgasmy dělají zázraky. No ne, švagře?
Jestli potřebuješ mapu, nakreslím ti ji.
Mně? Není třeba.
Znám všechny způsoby,
jak si od své lásky získat uznání.
Můžeme o tom nemluvit u jídla?
Žádné řeči o orgasmu u snídaně?
Není vtipný mluvit o mámě, jak...
-Šuká? -Jo, jak šuká.
Jak šuká s cizím chlapem o víkendu, kdy pohřbíváme tátu.
-Souhlasíte, ne? -Ano.
Závidíš.
Cože?
Promiň, zaskočila mi tortila.
Švagře, vyrazím tě z týmu póla.
Podívej.
Dej si chleba, bude ti líp. No tak.
To je otrapa.
Smůla
Miláčku, kvůli tobě spadnu!
Topím se, princezno.
-Dýchej. -Snažil jsem se, ale nemůžu.
Mám holuba u nosu?
Dobré ráno!
-Dobré ráno, tchyně. -Nádherný den.
Ani mráček.
Jste hezcí jako obrázek.
Je to tu krásné.
Počkej, je toho víc.
Opravdu nádherné.
Jak je? Dobré ráno.
Vaše Veličenstvo.
Vaše Výsosti z Culiacánu.
-Krevetí králi. Dobré ráno. -Princi.
-Prosím. -Ne, prosím.
Miláčku!
Nic neřekneš?
-Co mám dělat? -Nevím. Něco.
Kdo je to?
Nevidělas nikdy helikoptéru?
Díky.
-Carlito, jak se daří? -Vítejte, pane.
Bratříčku! Jsme tady!
Ahoj.
-Ine. Chumpi. Nazdar! -Ahoj, Andresi.
Jak je?
Fede! Federico.
Lásko, jedna věc je pozvat Andrese. Druhá, když si přivede přátele.
-Tohle není párty. -Mami, zamysli se nad tím, co říkáš.
Ahoj, Camilo!
-Ahoj. -Bratříčku.
Bratříčku!
-Jak je, kámo? -Dobře, co ty?
Marie Claire.
Zdravím.
Říkala, že v Mexiku už dlouho nebyla,
tak jsem ji chtěl vzít do ráje.
-Vítej. Cokoli budeš chtít, řekni si. -Díky.
Fede, máš chvilku?
-Můžu? -Samozřejmě.
MUŽI MI TO VYSVĚTLUJÍ
"Muž se nikdy neomlouvá,
"když špatně vysvětlí něco, co znám a on ne."
Je dobrá.
Rafaela.
-Marie Claire. -Těší mě.
Taky mě těší.
-Ahoj. -Ahoj.
Nic, kámo. Nic.
Trvalo dlouho, než nás z toho výtahu dostali.
Zapovídali jsme se,
jako staří přátelé.
Byla to moje šance říct: "Harry, kámo,
"jestli ji fakt miluješ, musíš pro ni udělat všechno."
Vážně se na mě podíval a řekl...
-Sklapni. -"Díky, Michi.
"Máš pravdu. Ožením se s ní."
A bylo to. Teď spolu žijí šťastně až do smrti.
Já nedělám chyby. Ani jednu.
-Ukaž... -A potom?
Nebuď protiva. Vždycky necháváš konec otevřený.
Miláčku, přestaň o tom mluvit.
Pro lásku musíme udělat všechno, zeťáčku.
I to nemožné. Na zdraví.
Čí že jsi bratranec? Zapomněla jsem.
-Constanzy. -Té z Řecka?
Zvláštní. Já myslela, že žádného bratrance nemá.
-Constanza, ta... -Ta tlustá.
Byla jsem na Santorini s celou rodinou...
-Neviděla jsem tě tam. -Šílené.
-Ano. -Není to ta Constanza z Řecka.
Tahle je z Holandska, druhá sestřenice norského korunního prince,
jehož druhou ženou byla Delfina de Braganza, neteř Filipa Belgického.
Trávili léto v Normandii, řecké ostrovy jsou příšerné
a děsně přeplněné.
-Tys tam byla, ne? -Je těžké si pamatovat
všechny ty evropské rody...
-Ne. -Tak zamotané.
To je ono.
-Jsi na řadě. -Právě jsem šla. Skvělé načasování.
-Uvidíme. -Uvidíme.
Pojď sem. To je ono. Přesně tak.
-Tuhle nohu dopředu? -Přesně tak.
-Už skončili? -Podrž to.
-Počkej. -To je ono.
Tak jo.
-Cílem je... -Ano.
Výborně!
Díky.
Ne. Teď já.
Ano, je dobrá. Viděla jsem ji.
-To ne! -Ano!
-Kdo je tu šéf? -Výborně.
-Kdo je tu šéf? Kdo? -Tak jo.
-To byl trénink. -Trénink!
Zahrajme si v týmech. Dobře?
-Hrajeme naostro? -Super. Chumpi!
-Do toho, Chumpi! -Hej.
-Dobře, takže... -Už jdu.
-Já půjdu první. -Připraven vyhrát, Chumpi?
-Co je? -Zdřevěněla mi noha.
Vy dva. Jste se mnou, krása.
-Cože? -Já měla hrát s Fedem, myslím.
Promiň, Andrew. Dnes jsem s tvou holkou.
Vážně, kámo?
-Ale pak jdu já, jo? -Ano.
Jasně.
Nejsem jeho přítelkyně.
Pardon.
-Jak porazíme tvou sestru? -Poslouchej.
-Vždycky hraje nemilosrdně. -Dobře.
Nech to na mně.
-Určitě? -Jo, sakra.
-Jo, sakra.
Fede, tohle ti upadlo.
Ty jsou tvoje.
Zlehka, Fede.
Ano!
To zvládneš, zlato!
Promiň, kámo. Co je? Nemůžeš se dnes soustředit?
Moc se neraduj. Teprve začínáme.
-Teď já. -Lásko!
Zatraceně, Chumpi! Ber to vážně, prosím.
Mám jednu ruku delší.
-Teď levačkou. -Žádné výmluvy!
Uvidíš, levačkou...
-Do toho! -Ukaž, co ses naučila.
Škoda, že sis vybrala Fedeho. Vždycky vyhraju já.
Uhni, prosím tě.
Do toho, zlato. Do toho.
Do toho!
Do toho, týme.
Můžeš! Do toho!
Vyhrajeme!
Panebože!
Radoval jsem se z výhry předčasně.
-Jsi v pohodě? -V pohodě, lásko?
-Jo, naprosto. -Jo, nic se nestalo.
Panebože.
Jsem v pohodě.
Jsi v pořádku?
A ty jsi v pořádku?
Fede?
-Fede! -Sakra.
Fede.
Jdi pryč! Nechci mluvit.
Promiň, já myslel, že jsi...
Pojď dál.
Promiň. Donesla jsem ti tohle. Mrzí mě to.
Vážně se omlouvám. Jsi v pořádku?
Ano.
Nevím. Nejsem v pořádku.
Zatracenej den, nebo tejden. Celej tenhle měsíc je nanic.
Můžu?
Ano.
Klidně si postěžuj. Nikomu to neřeknu.
Nechápu, co se s ní děje.
Táta není mrtvý ani dva měsíce. Přijeli jsme sem rozptýlit jeho popel.
A ona jako by na něj zapomněla. Chci říct...
Táta nebyl nejlepší chlap na světě, ale...
Ale byl to tvůj táta.
Za dvě vteřiny si našla toho idiota.
Promiň. Vykládám ti tu o svým rodinným dramatu.
Pokusil ses s ní promluvit?
Promluvit?
S tou ženskou se mluvit nedá.
Mohl bys to zkusit. Určitě nechceš ztratit i ji.
Nevím, jak začít.
No...
Pro začátek bys mohl říct...
Můžeš jí říct, co si o tom klukovi myslíš.
A jaký z toho máš pocit.
Někdo mi kdysi řekl,
že co jde od srdce, je vždy vyslyšeno.
No...
Můžu ti tu nechat tohle.
Tak jo.
-Promiň. -Jsem v pohodě.
-Ne, vážně. Promiň. -Přísahám, že jsem v pohodě.
Víš, co by pomohlo? Trochu to zahřát.
Jdu do vířivky. Můžeš jít se mnou.
-Přemýšlej o tom. -Zní to dobře.
Uvidíme se večer.
Hele, díky.
Ahoj, krásko.
-Konečně jsem tě našel. -Tys mě hledal?
Ano, hledám tě už půl hodiny.
Mám nápad.
Co kdybychom si vzali plavky
a vypili spolu tuhle lahev vína?
Jak to mám říct?
-Rozumíme si. -Ano.
-Že jo? Já to cítím stejně.
Ale jako sourozenci.
Tak jo.
Marie Claire, když mi dovolíš tě políbit, uvidíš, že nejsme jako sourozenci.
Bude to úžasný polibek. Polibek...
To by bylo trochu divné,
ale bratra jsem vždycky chtěla.
Hele, to je dobré!
Nesmutni.
Tam.
Tady?
-Tam. -Je to ono?
Tam.
Ne.
-Tam. -Je to ono?
-Ano, tam. -Tady?
Večeře.
Ahoj.
Dobrý večer. Mami!
Můžeme si promluvit?
O samotě.
Michi, nech nás chvilku.
Jo, jasně.
Copak? Těžká noc?
Jo.
To jsme dva.
Pochybuju, žes měl horší noc než já.
Proč? Co se stalo? Chceš si promluvit?
Ne.
Ano.
Řekni mi, co se stalo.
Víš, co mi řekla Marie Claire?
-Co? -Že mě vnímá jako bratra.
-Jako bratra, sakra. -Drsný, co?
Na večírku jste se k sobě měli.
Že jo? Já myslel, že mezi námi něco je.
Pletu se? Nebo jsem jen vůl?
To neříkej.
Jde o to...
Ta holka v sobě má něco jako magnet. Že jo?
Bolí tě břicho, když se na ni díváš.
Zrovna tak se cítím. Přesně tady. Cítím to.
Chtěl bys uhodnout její oblíbenou barvu.
Probouzet se s ní, dělat jí snídani.
Koupit jí psa a venčit ho s ní.
Ano. To všechno s ní chci dělat.
A víš, co je zvláštní?
Sotva jsem ji potkal a asi ji miluju.
Co jde od srdce, je vždy vyslyšeno.
Mami...
Zítra má táta pohřeb.
A vím, že každý se s tím vyrovnává jinak
a že tohle je pro tebe možná osvobozující.
Ale nemyslíš na to, jak to zvládáme my.
Celé mi to připadá šílené.
Podle mě jsi přišla o rozum.
Chci říct, že mu nevěřím.
-Bojím se, že chce... -Ne. Poslyš.
Předně, nemusíš si vůbec dělat starost.
Umím se o sebe postarat. A rozhodně vás nechci ranit.
Ale tohle je můj dům, Fede. Jsem dospělá a mám své potřeby...
Mami! Mami, prosím.
-Prosím. -Přestaň.
Chtěl sis promluvit.
-Jako dospělí. Takže? -Ano, ale detailů mě ušetři.
Tak dobře.
Zítra ho vůbec neuvidíš.
Slibuji.
Spokojený?
Ano.
Můžu ti říct tajemství?
Viděl jsem ji, jak se sbližuje s Fedem.
A to je tvůj kamarád.
Já nevím, brácho, ale to se nedělá.
Jedna věc.
V mé knížce se píše, že když se ti někdo líbí,
opravdu líbí,
měli by to přátelé respektovat.
Respektovat. Jinak je konec.
Běž si s Fedem promluvit
a řekni mu, ať ji nechá být.
Je to jednoduchý.
Ano.
Promluv s ním.
Díky, Michi. Díky.
Tím autem jedeme naposledy.
Ahoj, všechno v pořádku?
-Dobrý večer. -Dobrý večer. V pořádku?
Chcete se napít?
-Fede, přestaň. -Páni.
Nemůžeš mít vždycky všechno.
-Ale... -Je řada na mně, vole.
O čem to mluvíš?
O Marie Claire, ty kreténe.
Na 99,5 % jsem si jistej, že ji miluju.
Ne na 100 %, právě jsme se poznali.
Ale když ji vidím, v hloubi duše něco cítím
a chci, chci ji...
Chci s ní venčit psy, chápeš?
Tak to udělej.
Nebal ji, je to moje životní láska.
Nebudu ji balit, dobrá?
Mám tě rád, kámo.
Tak jo.
Dobré ráno.
-Dobré ráno. -Moc ti to sluší.
Musíme si promluvit.
-Ano. -Přemýšlela jsem...
Dnešek je pro rodinu velice choulostivý.
Možná bude pro všechny lepší, když tě dnes neuvidí.
Jen pro dnešek.
Ano, jistě.
Samozřejmě to chápu. Je to velice osobní.
Nepatřím sem. Neboj. Počkám na tebe.
Fede mi něco řekl.
Co jde od srdce,
je vždy vyslyšeno.
Já nevím, jen tak přemýšlím.
Odkud se to všechno bere?
Možná na to jdeme moc rychle.
-Taková já nejsem, Michi. -Já taky ne.
Ale užili jsme si. Pobavili jsme se.
To nic. Poslyš.
Kdo je tu kdo?
Kdo nám smí říkat, kým bychom měli být?
Kdo nás může soudit? My...
Rozhodujeme se každý sám. Už žádné odsuzování.
Jsme šťastní. Jsme v pohodě. A dnes jsme tady.
-Ano. -Jsme to my.
-Zítřek neexistuje. -Já vím.
Ale dnes musím být se svou rodinou.
Ahoj, zlato!
Do toho, vezmi si.
"Co jde od srdce, je vždy vyslyšeno."
O čem to mluvíš?
Napsal jsem ti to v dopise, když mi bylo 16.
Ne, nevzpomínám si.
Seš tak falešná.
Julio, nech mě projít. Jdu si pro motorku.
Camila je chytrá.
Dříve či později
jí dojde, že jsi dobrý jen na to jedno.
Když dovolíš...
Julio, ne! Co to děláš? Pusť mě!
Doufám, že si to užiješ. A to pořádně.
Julio! Otevři sakra ty dveře! Julio!
-Určitě? Nechci se vybourat. -Zkontroloval jsem je.
-Už nemůžu přidat... -Ty zadní?
Ano.
A tady? Brzdy?
Skvělý. Sám jsem tam nalil kapalinu.
-Díky. -Budeš v pohodě.
Ne. Určitě.
Co se děje, Fede?
Poslyš. Tvůj děda byl motorkář.
Stejně jako tvůj táta. Musíš jen chtít.
-Chceš jím být, nebo ne? -Chci.
Tak si pořiď motorku, do háje!
Julio! Otevři ty zatracený dveře.
Julio, otevři!
Jdeš? Jsme v motorkářském klubu.
Do hajzlu!
-Pamatuješ, jak jsi spadl z útesu? -Ne.
Sakra, jak si to můžeš nepamatovat?
Pršelo.
Jeli jsme na motorkách a před námi bahno.
Táta jel první, pak já,
ale tys ztuhnul.
Tak náš táta, trpělivej a chápavej jako vždycky,
začal křičet: "Drž si koule."
Zatraceně.
Nakonec ses skutálel z útesu a zůstal tam
nehybně stočenej do klubka. Jen jsi brečel.
Musela jsem tě odvézt na svojí motorce. Nepamatuješ?
Rafaela zachránila prince. Jako vždycky.
Je smutný, že ani dnes nedokážeš brát věci vážně.
To byl vtip.
Proč musíš být tak krutá? Jsi jako táta.
Jedeme!
Jsou pryč dlouho?
Podle mě je nedoženete, slečno.
Kde je ten parchant?
-Šéf? -Co?
Zemřel, slečno.
Do hajzlu! Do hajzlu!
Páni! Vypadá to skvěle.
Juanito, Rosito, dobré odpoledne.
Kuchyň byla vždycky místem zázraků.
Chtěl jsem být šéfkuchařem, Carlosi.
Ty...
Chtěl jsi spoustu věcí, ale nejsi nic.
Jsi lhář.
A manipulátor.
-Nemáš koule. -A co ty?
Bezcitnej had. Vlk v rouše beránčím.
Proč jsi tak agresivní?
Tak agresivní. To není správné.
Měli bychom si promluvit jako dospělí.
-Tak mluvme. -Ale slušně.
-Zapomeň. -Jo?
Jo.
Ani se neopovažuj.
Nesfoukla jsi svíčky!
Celej svůj podělanej život se snažím na tebe zapomenout!
A dost!
Jsi to nejhorší, co mě kdy potkalo!
Kde jsi? Kde?
Tady.
Sakra!
Jsi jako kámen. Nemáš srdce.
Naučil jsem tě o lásce všechno.
Julio, neznáš mě, už ne.
Jak tě může někdo milovat, když nemáš ráda sama sebe?
Umíš lidem jen ubližovat, Victorie.
Nejmenuju se Victoria, do prdele!
Jsem Marie Claire.
Jako malou mě sem táta vozil.
Měl tu řeku moc rád, protože...
nehýbat se pro něj bylo totéž co umřít.
Miláčku...
Tvůj bratr...
Díky, mami.
Díky, Rafaelo,
ale nechtěl by, abychom probírali minulost.
Můj táta
byl vždycky o krok napřed.
Vždycky se díval do budoucnosti.
A nejlepší způsob, jak ho uctít,
je žít dál.
Každý den tvrdě pracovat.
Snažit se být lepšími.
Inovovat.
Táta nás učil věci dělat, i když nás děsí.
Když jsme se báli, že spadneme...
Nebo jsme se báli
vrátit se na motorku.
Můj táta nebyl ten nejvřelejší člověk na světě.
Ale miloval nás. A tak bychom si ho měli pamatovat.
Děkuji.
Prosím.
Full house královen. Dobrá ruka, co?
Ale...
Poker devítek.
Slib je slib, Carlosi. Beru si Château Margaux.
Pánové, odcházíme. Hezký večer. Omluvte mě.
Nebuďte smutný, šéfe.
Pedrovi poker nikdy nešel.
Váš táta moc rád blufoval.
Co ten malinový koláč?
V kuchyni se stala nehoda, madam.
Ten gringo samozřejmě věděl, že má špatné karty.
A šel po něm.
Řekl mu: "Pokud prohraješ, musíš přejít hlavní třídu
-"úplně nahý." -Ne!
-A prohrál! -Ne!
Vzpomínám, jak dostal pilotní průkaz.
Nedostal ho.
-Koupil si ho, drahá. -Ano.
On totiž
trval na tom, že nás vezme letadlem do Acapulca.
Když jsme se blížili,
došlo mu, že zapomněl natankovat dost benzínu.
Tak jsme přistáli na golfovém hřišti u 14. jamky.
Nebýt toho nouzového přistání,
utopili bychom se v jezeře.
Pardon.
Chtěla jsem říct, že váš táta nás uměl rozesmát.
Moc mi ho připomínáte.
Jo, protože jsme v háji.
Samozřejmě že ne.
Neboj, tetičko.
Znám ten příběh zpaměti. Můj táta to podělal.
Přišel o všechno ve fondu Galleon.
Pak opilej pilotoval letadlo a zabil sebe i mámu.
-Konec. -Balbi.
Ne.
Byl to on, Juliáne. Ne já.
On.
Promiň. Víš, jaká je, když se opije.
Klidně si dál vykládej o tátovi. Nakonec jsme si kvit.
Oba jsou mrtví.
Promiňte.
Jejich rodiče přišli o všechny peníze
v investičním fondu, ze kterého se vyklubal podvod.
Psalo se o něm po celém světě.
O peníze přišla taky hromada našich přátel.
Chudáci.
-Jsi v pořádku? -Ano, promiň.
Hele.
Co je?
-Ne, promiňte. -Co se děje?
Je mi trochu zle.
-Jdu spát. -Půjdu s tebou.
Ne, půjdu sama.
Marie Claire.
Na Federica!
Na zdraví!
-Na zdraví. -Na zdraví.
Co se děje?
Hele, co je?
Proč brečíš?
Když v téhle rodině uděláš chybu, ukřižujou tě.
Jsou to pokrytci.
Celou tu dobu nás odstrkovali.
Jednak jsme za to nemohli.
A jednak to bylo před 15 lety.
Mrzí mě, co se stalo u večeře.
Na něco
jsem si vzpomněla.
Mám za sebou složitý vztah.
Chápu. Já to tak mám celej život.
Toxický lidi.
Jak ses z toho dostala?
Cestováním, popravdě.
Sjezdila jsem svět od Maroka po Island.
Byla jsem všude. Prostě všude.
Kde se ti líbilo nejvíc?
V Toskánsku.
Protože jsem se tam našla.
Našla jsem svou životní lásku.
Umění.
Být mnou není snadný.
Jo, jsem Urquizová.
Jsem důležitá a hezká.
Ale taky jsem silná a chytrá.
A mnohem víc, než si všichni myslí.
Nebo ne.
Možná ne.
Možná jsem povrchní a k ničemu.
Jako můj táta.
Chceš vědět, co bylo nejlepší?
Potkala jsem tam jeden starý pár, své náhradní prarodiče.
Naučili mě žít pomaleji a opravdověji.
Ani nevím, proč ti to říkám. Je mi trapně!
Podle mě
je zvláštní, jak ti může úplně cizí člověk změnit život.
Občas se to stává.
Jsi bojovnice.
Není nic špatnýho vědět, co chceš.
A ty víš přesně, co chceš. To má velkou cenu.
To je pravda.
Vím, co chci.
Ale všichni pořád sledujou Fedeho a já jsem neviditelná.
Už toho mám dost.
Teď mě uvidí všichni.
Občas mám pocit, jako bych nemohl najít cestu.
Jako bych sebou nechal vláčet. Chápeš?
Ale občas
skončím přesně tam, kde mám být.
Buď potichu,
protože to, co udělám, tě možná vystraší.
-Ale bude se ti to líbit. -Ale...
Lásko, byla jsem...
Michi?
Překlad titulků: Pavla Le Roch
Kreativní dohled: Kristýna