Hej. God morgon.
Hej.
Tack.
Utsökt. Tack.
Ja. Jag tar rum 403 med utsikt över havet.
Ursäkta, men ditt kortköp nekades.
Maskinen säger att man ska förstöra det.
Rebeca, eller hur?
Jag tänkte...
Hur kan vi hjälpa varandra?
Ett ögonblick, jag kollar.
Tack.
Misfortune
VICTORIA SIMONIAN RELEGERAD
GALLEONFONDSBEDRÄGERIET PÅ EN MILJON DOLLAR
LATINAMERIKA MOT SIMONIAN
FRÅN: REBE
Salmerón, eller hur?
Nej, miss, jag har ingen bokning under namnet Salmerón.
Jo, det har du. Jag såg honom i rum 147.
Han är cirka 1,80 meter lång, 30 år gammal och stilig.
Det är nog hans enda goda egenskap.
Nej, jag är säker på det.
Vi har ingen under namnet Salmerón.
RECEPTION
Är det han?
Nej.
Miss, du kan inte bara ta min mobil.
Michi...
-Miss... -Knullade ni?
Otrolig, eller hur?
-Ja... -Jag menar.
De flesta män vet inte vad en klitoris är, men han lyssnade under sexundervisningen.
Jag...
Oroa dig inte. Andas.
Jag har ett förslag.
Om du hjälper mig,
säger jag inget till din chef.
Polisen!
Var är nyckeln? Öppna den!
Era jävlar.
Titta på balkongen.
Din skit! Så ville jag hitta dig.
Visa lite värdighet, mina herrar.
Kan jag åtminstone få sätta på mig byxorna?
Till skillnad från nutida konstnärer,
så var konstnären Prida en revolutionär och inte bara inom mexikansk konst.
Han uttryckte sin identitet och colombianska bakgrund
-genom att experimentera med... -Det stämmer inte.
Det händer om man inte betalar.
-Ta av handklovarna. -Nej.
-Vad pinsamt. -Du gömde dig.
Det är pinsamt. Gå.
Den jävla bitchen.
...den första som överskred tio miljoner på en internationell auktion.
Nej...
Vem kom på den fantastiska idén att använda plastljus?
Vinden blåser ut vanliga ljus.
Nej, jag vill ha vaxljus.
-Ta hand om det, tack. -Okej.
Vad är det här?
Nej, en svan. Ta bort den.
Det får inte se ut som ett Sanborn Café.
Där är två trasiga stolar som måste bytas ut, tack.
Hallå?
Ett betalsamtal från en intern på Martin County Jail i Florida.
Pappa.
Vad gör du?
Gör mig redo för en fest.
Vad är det för låt?
Enrique Iglesias.
Du och din syster brukade lyssna på den.
Pappa...
Jag är okej, raring.
Nej, det är du inte.
Du behöver en riktig jävla läkare.
Och sluta äta den där skitmaten. Jag lovar att jag ska få ut dig.
Victoria, vad försiggår?
Du blir fri om jag betalar borgen.
Jag har en plan.
Du hittar inte 100 miljoner dollar bakom soffan.
Det här är inte vilken soffa som helst.
Det är Urquiza-egendomen.
Fede Urquiza öppnar ett modernt konstmuseum
som drar in flera miljoner.
Men han är en idiot och vet inte vad han gör.
Gissa vem som kommer att infiltrera stiftelsen?
Allt är under kontroll.
Vill du ha Pollock-tavlan?
Ja, det vill jag.
Jag har en massa pappersarbete att ta hand om just nu.
-Är du vd? -Nej... Jo, jag är vd.
Varför sa de inte det?
Tja... Jag vet.
Jag förklarade allt. Kan du gå på auktionen?
Snälla, gå på auktionen.
-Okej. -Tack.
Saker och ting måste bli som de var.
Har du sett Chumpi?
Han åkte med kusinerna igår. Han svarar inte.
Nej, varför undrar du det?
Rafa, jag pratade med DJ:en.
Spela från 22 till 23, men det är inget rave.
Chumpis familj vill ha reggaeton och banda.
-Jag vet inte... -Vad är det?
-Inget. -...om jag har tid.
-Vad? -Jag ska spela på Burning Man.
-Du måste skoja. -Får jag komma?
-Visst. -Jag är hennes syster.
Det är min fest och du föredrar att spela för knarkande miljonärer?
-Tja... -Dra åt helvete!
Skratta du, Rafaela.
Det här är ologiskt.
Det som hände på hotellet var ett missförstånd.
Kan vi tala som gentlemän?
Nej, det går inte.
Bara om borgen.
Jag har inte kunnat ringa banken. Det här kan lösas.
Fixa det när du är fri.
-Men... -Sitt, din skit.
Hej.
Har du sett Satans hals?
Nej, jag har inte haft nöjet. Men kommer du närmare ser jag din.
Tiden går väldigt långsamt härinne.
Verkligen?
Leticia.
Jag vill ha ett bord där det fläktar.
Vicentas överläpp blir svettig.
Vad du än vill, Leticia.
Personen du ringer kan inte svara.
Lämna ett meddelande efter signalen.
Var fan är du, Chumpi Mendoza?
Vad är det frågan om? Får man ingen mat?
Inte ens en jävla brödbit?
Ett glas vatten för nerverna, godis, mandlar eller nåt?
Det här är ingen restaurang.
Du kan få suga min kuk.
Är det den du sitter på?
Va?
Ursäkta mig.
Du...
Borde du inte vara på din fest?
Michi Montefusco. Vi träffades på polomatchen.
Minns du det?
Låt se. Titta bort.
Ja, för i helvete.
Ja. Hur kan jag glömma ditt ansikte från filmens gyllene era?
De tiderna glömmer man inte.
Det spelar ingen roll. Det är för sent.
Jag kan inte muta de idioterna.
-Om du berättar vem du är... -Nej.
Vad fan ska jag säga? Jag sa det, men de bryr sig inte ett skit.
Mina jävla galna kusiner gjorde det. De var fulla mitt på gatan
för att förbereda mig för min svensexa.
Sen kom de svinen och grep mig. De tog min plånbok, mobil...
Trevliga kusiner du har.
Jag ruttnar hellre här än nämner namn och delar ut pengar.
Vill ni ha pengar? Jobba!
Jag blev kär för några år sen.
Hon hette Francesca.
Italienska.
Hennes ögon var honungsfärgade, hennes hud var olivfärgad.
Jag var bara en pojke som besökte mina förfäders land.
Jag ville njuta av livets alla stunder.
Vi skulle träffas på Plaza de Santa Ana i Madrid.
Jag var sen till dejten för jag drömde om vår dejt.
Jag minns inte om jag hade bråttom eller om det var nerverna
som fick mig att inte köpa en tunnelbanebiljett.
Och självklart grep de mig på vägen ut.
Vad kunde jag göra?
Jag kunde inte kontakta henne.
En kilometer från min kärlek
grep polisen mig och de hade ingen medkänsla för min smärta.
Så skamsen, men med en tonårspassion
som vägrade att förlora sig i sin musas sång...
Så slutar denna sorgliga sonett.
Jag hade inget annat val än att avslöja identiteten
på min riktiga far för att lösa problemet.
Av ren nyfikenhet.
Vem var din far?
Min far, undrar du?
Ingen mindre än greven av Montefusco.
Va? Greven av Monte Cristo?
Håll käften, idioter. Låt honom prata.
Min farfars oäkta sonson, älskad av Juan Carlos.
Nej.
JC? Kungen?
Samme man. Ja.
Och...
Och vad hände sen med tjejen?
Inget, mina vänner.
Inget hände.
När jag kom dit delade Francesca en milkshake med en kille.
Våra hjärtan skildes åt för alltid.
Jävla poliser som sabbade allt.
Nu väntar de tvillingar.
Men det var det värt.
För en gentleman, även om hans norm förbjuder det,
måste låta sitt hjärta försvara kärleken.
Herrejävlar. Självaste prinsen av Monte Cristo.
Polismannen! Kom hit!
Vad fan är det nu?
Kom.
Titta här. Ge mig din hand.
Ett nöje. Chumpi Mendoza till din tjänst.
Jag förklarar mig oskyldig till förseelsen.
Min fästmö, Inés Urquiza, väntar på mig.
Ska du gifta dig med Urquiza? Bra.
Undvik krångel och öppna.
Hon känner guvernörens dotter, så släpp ut mig härifrån.
Vill du bli av med jobbet? Skynda på, bråkstake.
Gå då.
Mina saker då?
Vilka saker?
Nu går vi.
Han följer med mig.
Varför han?
-Hörde du inte att han är en prins? -Nej, en greve.
Samma sak.
Kom igen, åt helvete med det här.
Ers Majestät.
Tack.
Varsågod.
Så du känner Letizia?
Ja.
Vi träffades ibland. Taxichaffisens barnbarn.
Ja, just det. Nej, hon...
-Nu ser man henne i tidningar. -Ja.
Familjen! Skål!
-Ja! -Ser du?
Har du sett Chumpi? Jag har ringt honom tio gånger.
Oroa dig inte, raring.
-Män är ofta sena. -Han är inte sen.
Han sa att han skulle komma, men svarar inte.
Rynka inte pannan. Ta en drink.
-Chino! Javier! -Vad?
Häll upp en drink till tjejen!
-Jag är orolig. -Det här hjälper.
Det lättar ditt hjärta och lugnar ditt sinne.
Sitt ner. Vila dig. Sätt dig ner.
Det kommer att göra dig gott.
-Botten upp. -Så där ja!
Jag kan inte fatta att de tog Pollock-tavlan.
En oligark gav ett bud före auktionen.
-Va? -Han var inte ens på auktionen.
-Och nu? -Jag behöver nån som vet vad man gör.
Ett museum är inte det utan Pollock.
Varför inte köpa en av Jeff Koons?
Nej, det är för modernt.
Museet är seriöst.
Jag frågar min kusin som jobbar på ett galleri i Paris.
De är svåra att hitta,
men inte omöjliga.
Nej, inte omöjliga.
-Inés, vänta. -Ring.
Jag kan inte prata med säkerhetsministern.
Varför inte?
Han har viktigare saker att göra.
-Han är försvunnen. -Nej, Inés.
-Ser du? Inget svar. -Lyssna.
Äktenskapet är en sjuk institution.
Rafa, det är inte rätt tillfälle.
-Lugn. Han dyker upp. -Ring igen.
-Jag gjorde det!
-Rafa, ring igen! -Samma kontor?
Samma kontor.
Han har kommit Han du grät för
Sluta, Luis Alberto!
Helvete. Om hon säger mitt namn så är jag körd.
Sluta nu. Kom.
Förlåt, svärmor.
Kyss mig inte!
-Du gick över gränsen. -Låt mig berätta.
-Vad satt du i fängelse för? -Du visste inte.
Det förändrar en. Den där prinsen hjälpte mig att komma ut.
Jag är här tack vare honom. Berätta.
-Ja, vi satt... -Nej, dikterna.
Bättre än Octavio Paz och Pablo Neruda. Vad hette den där gatan?
Sluta nu, Chumpi. Gästerna väntar.
Varför byter ni inte om, så kan vi...
Vi väntar på er.
Ja, men...
-Ja. Låt oss gå. -Var?
Vad satt du i fängelse för?
Jag har en idé.
Ge mig ditt nummer, så jag inte tappar bort dig.
Okej?
Ja.
Jag har en idé med.
Ge mig ditt nummer, så jag inte tappar bort dig. Vad sägs?
-Okej. -Okej.
Hej, ungar!
-Läget? -Min son!
Äntligen är du här!
Läget, mamma?
Du representerar din far. Lämna mig inte ensam.
Ta det lugnt. De är inte kriminella.
Nej.
De gillar att skrika.
Vi har inte tackat dig.
Vi är väldigt exalterade, frun!
Att se min son med din dotter, är som att se en blomma blomma.
Denna kvinnan är brutalt ärlig!
Ja, det är ett nöje
att ha er alla här.
Chumpi, välkommen till familjen.
Tack, svärmor. Du är alltid en så bra värdinna.
En dag gottgör vi dig med en massa barnbarn.
-Ja! -Det är min pojke det!
Skål!
-Skål! -Kanske tvillingar.
Skål, familjen!
Vad du än behöver, när som...
-Andrew! -Hej!
-Vad händer? -Läget, polaren?
-Läget? Hur mår du? -Hur mår du?
Bra, och du?
Bra. Jag känner inte din flickvän.
För jag är inte hans flickvän.
Ni passar perfekt ihop.
-Verkligen? -Ja.
Vi har bra samtal.
Ja. Förlåt. Marie Claire, Michi. Michi, Marie Claire.
-Marie Claire? Är det franskt? -Ja.
-Mina morföräldrar var det. -Okej.
Michi? Är det ett kattnamn?
-Säg inte så. -Ett hundnamn.
De har alltid kallat mig det.
Rolig historia. Ursäkta mig.
Nej, gå inte...
-Ett nöje. -Detsamma.
Sju miljoner dollar för den skiten? Den är hemsk, eller hur?
Fede slösar bara pengar.
Jag har varit kommunikationschef i sju år
och Fede har aldrig satt sin fot i en Urqui-fabrik.
Bokstavligen aldrig.
Inte jag heller. Vidrigt, va?
Ja, men du kommer inte att bli vd.
Jag vet inte.
Skulle inte förvåna mig.
Det enda som saknas i mitt CV är en penis.
Vilket skitsnack! Det är uppenbart.
Leticia måste lösa det här. Men det gör hon inte, så jag gör det.
Till tjuren, till tjuren!
Det är överväldigande att se dig överväldigad.
Det är varmt, eller hur?
Vad gör du här?
Vad vill du?
Att du dör, om möjligt.
För sent.
Låt se.
Låt mig gissa.
Valpögonen, det aristokratiska skådespelet...
Änkan.
Jag är imponerad. Hur länge har du prostituerat dig?
Du har fel. Ingen lämnar pengar vid min säng.
Nej. De betalar dig i natura, vilket är ännu värre.
Och du?
-Du då? -Vad?
Låt oss prata om dig. Din lilla "knulla mig"-klänning.
Vacker.
Du ser ut som en hungrig panter.
Vem är det?
-Den idioten? -Herregud.
Vem är det? Hans vän?
Jävlas inte.
Sonen?
Federico?
Det här är en engångsföreteelse för mig.
-Ja, det är uppenbart. -Ja.
Från nästan Harvard till nästan hora.
Dra åt helvete!
Var försiktig, Victoria.
När du är nervös svettas du i armhålorna.
Du luktar som en loser.
Glöm inte att jag är mycket smartare än dig.
Hoppsan. Förlåt, Victoria.
Så du aldrig glömmer hur korkad jag är.
Du gillar min ring. Jag älskar dig.
Kom hit.
Förlåt.
-Förlåt. -Det är bara...
Helvete! Man kan se allt. Du...
Har du inga celluliter?
Varför det?
Nej, vi alla har celluliter.
-Eller hur? -Ja.
Därför älskar jag dig. Kom.
-Jag... Skyl dig. -Okej.
-Så där. -Är du okej?
Tack.
Hej! Jag känner dig.
Jag har sett dig förut.
Jag tror inte det. Du har fel.
Du ser ut som skiten som rånade mig.
Salmerón.
Jag vet inte vad du pratar om.
Jag sa att jag inte vet vad du pratar om. Uppfattat?
Ursäkta mig.
Om de visste vad du tänker på. Du hamnar i helvetet.
Du vet nog inte vad jag tänker.
Dansar den här lilla damen?
Nej, tack. Det gör jag inte, men det gör min dotter.
Ta det inte personligt. Mamma är urtråkig.
Kom igen, älskling! Vad gillar du?
De har det roligt.
Ja.
-Tänker du också dansa? -Nej.
Jag vet inte hur man dansar så.
Inte jag heller.
Du ser ut att föredra nåt mer tidlöst.
Som loafers och en ylletröja
på en gata i Paris, eller hur?
Inte dagens Paris.
Nej.
Sjuttiotalets Paris.
Vänta.
Hur vet du det? Du var inte ens född då.
Jag måste ta hand om mina gäster.
Du kom!
Jag kunde inte missa det.
Tänker du flytta närmare?
Försiktigt. Kommer man för nära solen bränner man sig.
Hoppsan. Jag snavade. Ser du vad du gör med mig?
Låt mig se.
Behåll den. Den ser bättre ut på dig.
-Verkligen? -Ja.
Tack, du är en livräddare.
Helvete, det är min låt. Ta vad du vill ha.
Tack.
Helvete.
Din syster lånade mig klänningen...
...och örhängena. Det är en väldigt lång historia.
Ser bra ut.
Ska vi gå?
Gillar du konst?
Älskar konst.
Han hade inget att bevisa.
Vad menar du?
Jag tror andra konstnärer levde för att bevisa sin äkta förkoloniala estetik,
men Prida hade det i blodet.
Han är min favoritkonstnär.
Jag vill ha den till stiftelsens museum.
Har du ett museum?
Tja...
Föreställ dig att det första du ser när du går in
är Prida.
Den är min mammas.
Det är därför den togs hit, så ingen stjäl den.
Jag skulle också gömma den.
Ni är båda elaka.
Är din samling komplett?
Ja. Tja, nej. Det är inte så lätt.
Konstvärlden är en labyrint, va?
Idag förlorade jag en.
Jag tror att min konsthandlare jobbar för alla.
Vet du den moderna definitionen av en pirat?
-Vadå? -Konsthandlare.
-Konsthandlare? -Jag har en likadan.
Har du hört talas om en Caravaggio
som dök upp i nåns hus i Madrid?
Är han din vän?
Det är en hon. Från internatskolan.
Vilken gick du på?
Atlantic. Och du?
Aiglon, eller hur?
Ja. Hur visste du det?
-Inget bättre att läsa på salongen. -Nej.
HOLA-magasinet var mammas idé.
-Visst. -Nej, jag svär.
Du ser lite stel ut på omslaget.
Sluta, det är pinsamt!
Oroa dig inte. Lyssna.
Jag kan presentera dig. Hon är fantastisk.
Hon kan allt om klassiker och har också konst av Basquiat,
Kusama, Pollock.
-Pollock? -Ja.
-Verkligen? -Ja.
Jag skulle gärna det, men...
-Verkligen? -Ja.
-Helvete. -Vad är det?
-Så fräckt. -Vad?
Mitt ex är här med sin nya kille, en regissör som gör B-filmer.
-Okej. -Ursäkta.
Så fräckt. Cristina, va?
Fede, tilltala mig inte så.
Så fräckt.
-Skål. -Skål.
Det är inte samma sak som på ritningarna. De ska vara av trä, inte målad plywood.
Men det är samma som golvet.
-Man ser inte det. -Ljuset. Som ett tacoställe.
Jag vill inte att du gör samma misstag på bröllopet.
Nej, självklart inte.
Hur ska jag veta det?
Nej, lamporna tas bort.
Ja.
Får jag lov?
Mamma, vad fan är det med dig?
Han kan vara din son! Alla tittar. Och på min fest!
Han kanske vill ha pengar.
-Löjligt! -Varför är Cristina här?
Kan hon inte vara min vän för att ni gjorde slut?
-Vilken lojalitet! -Väx upp, Fede!
Och nu då?
-Va? -Vad menar du?
Sluta.
Du dansar bra.
Kan dansa hela natten.
Med dig? Ja.
Jag kan inte ta åt mig all ära.
Historien berättade sig själv.
Vi var bara en förmedlare som vågade lyssna.
Var inte blygsam, älskling. Alla i Cannes blev galna.
Ja, men det var i Cannes.
Du, Luis.
Och de som tycker att din film är misärporr då?
Fede, tack för inbjudan, broder.
Nej, min syster bjöd hit dig, inte jag.
Federico, avundsjuka är intressant, men jag föredrar sanningen.
Vad vet du om det?
Jag menar sanning som inte kan dölja fattigdom.
Vad är värdet i att berätta
samma historia om samma rika, privilegierade människor?
Luis, en fråga.
Hur ser fattigdom ut från femte våningen på Hôtel Martinez?
Ja. De lovordade mig i Cannes.
Coolt.
Tack, men jag behövde ingen hjälp.
-Jag slutar om du vill. -Nej.
Sluta inte.
Vad gör du i morgon?
Nittio minuter och noll mål på tavlan.
Vad synd. Vi kommer att sakna dig.
Har du inte hört?
Ikväll åker Camila och jag till ranchen
och resten av familjen kommer imorgon.
Vilken ranch?
Var inte ledsen.
Du blev av med den här hundvalpen snabbare än du trodde.
Eller var det tvärtom?
Jag måste gå. Jetplanet väntar och jag är sen.
-God natt. -Dra åt helvete!
Fedes vän Andrés
Undertexter: Irene Peet
Kreativ ledare Monika Andersson