ČUDNOVATI ŽIVOT DOKTORA
Bio sam najbolji učenik 47 puta.
OCJENE
Nakon probne mature postao sam najbolji učenik u zemlji.
Diplomirao sam kao najbolji na najboljem medicinskom fakultetu.
Dobio sam i Ministrovu nagradu.
A sada…
Rasturam videoigru Pump It Up.
Objavljivala sam u najprestižnijem časopisu za anesteziologiju.
Dobila sam nagradu za najbolji rad
i nagradu za najbolju mladu istraživačicu.
A sada,
sada rasturam videoigre.
Počnimo.
Pridržite.
Operacija neće biti jednostavna.
U svojoj sam plavoj kuti
i radio i spavao jer sam se u njoj osjećao ugodno.
Vijak!
Ima teški spondilitis, spremi opću anesteziju.
Pripremi infuzijski set A i C.
Pripremi i norepinefrin i fenilefrin.
Da, doktorice.
Riječ je o prijelomu kuka? Onda spinalna anestezija.
Nekoć je to bila apsolutna kontraindikacija.
Ali sad je relativna.
Nije li opću anesteziju lakše kontrolirati ako padne krvni tlak?
I krvni tlak će pasti s njom.
Niske je doze lakše kontrolirati.
Kritizirala sam kolege u vezi s pacijentima.
-Kad ćete završiti? -Što je ovo?
Čekamo cijelu vječnost.
Zašto čekate? Idite doma učiti.
Ja već imam dobre ocjene.
Učiteljica mi je rekla da mogu biti sutkinja ili doktorica.
Već sam odrasla i postala doktorica.
A sad pametujem djeci.
Živjeli!
Moj je život kao soju.
Jako je gorak.
Moj je život
kao ljuta piletina.
Tjera mi suze na oči.
Zaboga. Vaš zarolani omlet.
Odnijet ću ovo.
U redu. Hvala.
Da vam podgrijem?
Može.
-Gospođo! -Da?
Imate gadne rane na petama.
Stvarno?
Pijete lijekove za dijabetes?
-Da. -To je zato.
Oboljeli od dijabetesa gube osjet u stopalima.
Oboljet ćete od dijabetičkog stopala ako se ne budete liječili.
Nemojte jako stezati obuću.
Sljedeći put kad odete po lijek,
pokažite doktoru stopala. Dobro?
Dobro.
Još će pomisliti da je doktor.
Kako ste znali?
Ja i jesam doktor.
Odsad me zovite dr. Yeo.
-Dr. Yeo? -Što je?
A ne g. Yeo?
Ja sam doktorica Nam.
I ja sam doktorica.
Znači, doktori ste.
Zovu vas dr. Yeo i dr. Nam.
Je li to točno?
-Da. -Da.
Nemojte se obliti.
I platite račun. Imamo kamere.
Takvi kao oni uvijek zaborave platiti.
Ali mi smo doktori.
Nitko nam nije vjerovao.
Čak smo i mi zaboravili što smo.
Ali mi smo doktori.
Je li bilo problema s primjenom anestezije?
Nije.
Krvni tlak i puls su stabilni.
Počeli smo
iznova.
ČUDNOVATI ŽIVOT DOKTORA
Doktore Yeo, možete početi.
Danas će nam ona biti anesteziologinja.
-Doktorica Nam Ha-neul. -U redu.
-Kirurški ogrtač. -Svakako.
Počinjem.
Svjetiljka.
Usmjerite je.
Hvala.
Počnimo s nosom. Aspiracijska šprica s lokalnim anestetikom.
Skalpel broj 15.
Doktore Yeo, pacijentica obilno krvari.
Krvni je tlak 110/79. Da ga snizim?
Može.
Skalpel broj 15.
Gotovo. Skinite mi svjetiljku.
Još ispiranje i gotovo.
Završit ću sa šivanjem rane za 20 minuta.
U redu. Samo polako.
Jeong-woo, kako je prošlo?
Čuo sam da je bilo zeznuto.
Što se događa?
Misliš na Ha-neul?
Vidiš…
Čula sam da je Jeong-woo imao napad panike usred operacije.
Tako je.
Nisam ga trebao požurivati da se vrati.
Znao sam da mu je teško, ali nisam znao da je tako loše.
Jesi li ti znala?
Iskreno, zabrinula sam se kad sam čula da se vraća na posao.
„Hoće li moći držati skalpel?
Hoće li moći podnijeti krv?
Hoće li se plašiti kolega?”
Znaš da je kolegica kojoj je vjerovao sudjelovala u incidentu?
Da. Kriomice je dodala heparin u infuziju kako bi izazvao krvarenje.
Zato možda još nema povjerenja
kad operira u dvorani,
a ni u osoblje.
Pa sam se pitala…
mogu li mu asistirati tijekom operacije?
Htio sam ti reći,
ali bojala se da ćeš odbiti.
Molila me da ti ne kažem.
-Jesam li opet pogriješio? -Ne, nisi.
Mislim da… više ne mogu operirati.
Kako to misliš?
Uvjeravao sam sebe da mogu.
-Ali mislim da nisam spreman. -Ma daj.
Operacija je prošla dobro. U čemu je problem?
Dae-yeong.
Naježim se kad uzmem skalpel.
Obuzme me strah i nelagoda,
kao kad sam bio student.
Nije pošteno ni prema kome
praviti se da sam dobro.
O čemu govoriš?
-Nije pošteno? Zašto? -Istina je.
A i kako da prihvatim tvoju pomoć?
Zašto ne?
Rekao si da ti se mogu vratiti kad god hoću.
Nisam mislio na ovaj način.
Dr. Yeo, imate posjet.
Jeong-woo.
Kako si?
-Sjećaš me se? -Da, gospodine.
Otkud vi ovdje?
Što misliš?
Čuo sam da opet radiš, pa sam došao po mišljenje.
Zaboga.
Dobar dan. Sjećate me se?
Naravno.
-Kako si? -Dobro.
Ajme, ne mogu vjerovati da dva moja bivša učenika rade ovdje.
Zaboga.
Izvolite čaj.
Ajme, hvala.
Niste trebali.
Zadovoljstvo mi je.
-Hvala. -Hvala ti.
Radiš ovdje kao anesteziologinja?
-Ne. -Da.
Znači, ne radiš?
-Ne radi. -Radim.
Što je vama? Zašto govorite suprotne stvari?
Vidite…
Još nije službeno.
Zar zbilja razmišljate o estetskom zahvatu?
Iskreno,
pratio sam vijesti da vidim što radiš.
Znao sam da ne bi učinio takvo što.
Jako me rastužilo. Nadao sam se da će se sve brzo riješiti.
Čim sam čuo da ponovno radiš,
odlučio sam doći i pogurati posao.
Ne budite smiješni.
Reci mi. Što mi treba?
Čuo sam da je zatezanje bora popularno.
Možda to? Ili da operiram nos?
Sada izgledate lijepo i prirodno. Iako…
Ne, ne treba vam ništa.
Superiška, Jeong-woo.
Superiška.
Vrijeme je ručka.
Idemo nešto pojesti.
Želio sam vas počastiti. Zašto ste naručili tteokbokki?
Oboje ste uspjeli i postali liječnici,
ali mi i dalje izgledate kao maturanti.
A ja?
Izgledam li kao maturant?
Pa…
Izgledate kao da imate sina maturanta.
To je malo oštro.
-Sina maturanta? -Ja…
-Pa… -Imam kćer osnovnoškolku.
Uplašili ste me.
Duhovit je.
Nego, zašto si došao?
Zašto ne? I ja volim tteokbokki.
A i sve su sestre otišle na ručak.
Zašto bih jeo sam?
Gospodine Han, da sam ručam?
Ne.
Jedite.
Hvala.
Sigurno vam je jako stalo do Jeong-wooa
kad ste došli čak ovamo.
Naravno.
Bio je savršen učenik.
Molim vas.
Bio je ljubazan, marljiv i zreo.
Naravno, samo dok se Ha-neul nije prebacila k nama. Bio je baš zreo.
Kako to mislite? Promijenio se kad je došla?
Nemoj da krenem o tome.
Njih su dvoje jedini u zemlji imali sve točno na probnoj maturi.
A bili su u istom razredu. Zamislite taj kaos.
Ha-neul, sjećaš li se kad si nosila ljute papričice u školu?
Što? Stvarno?
Rekla si da te drže budnom u školi,
pa si ih stalno jela za ručak i učila.
Ajme, bila si jako stroga prema sebi.
Bome jest.
Čovječe.
Zašto je zrak tako začinjen?
Što to jede?
Ttaengcho. Ljute papričice iz Busana.
Ali zašto?
-Kava joj više ne pomaže. -Što?
Nedavno ih je počela jesti kako bi ostala budna.
Čemu sve to?
Boli me trbuh.
Možete li mi dati nešto?
Za što?
Boli me želudac.
-Želudac? -Da.
-Profesor mi je rekao da ti oduzmem ovo. -Zašto?
Očito je.
Završio sam u ambulanti jer sam te poslušao i pojeo to.
Bolio me želudac!
Ljudi, odsad su ljute papričice zabranjene.
Nemojte ih donositi.
Idemo u učiteljski ured.
Gotova si.
I Jeong-woo je zbilja bio poseban.
Nije ni čudo.
Kad su se prije posvađali, izgledalo je posve prirodno.
I dalje se svađaju?
Stalno.
Stvarno?
Ajme, umak se jako zgusnuo.
Uzet ću jaje.
Ne možeš, moje je.
Ja sam ga kuhala u sosu.
Gdje piše da je tvoje?
I ja sam ga stalno gledao.
Gledanje i kuhanje nisu isto.
Teško je stalno ih gledati i slušati.
Totalno vas kužim.
Toliko ste toga prošli.
Nisam proglasila svojim, ali…
Ti si jedan zli dečko!
Jesam! Dobro.
-Nisu normalni. -Daj mi ga.
-Hajde! -Hajde! Evo ga.
Ne diraj ga, siledžijo.
Dosta je bilo!
-Hvala na ručku. -Hvala vam.
Sljedeći put ja častim nečim boljim.
Cijenim to.
Uzgred, gospodine.
Imate bore od smijanja. Ubrizgat ću vam botoks.
Ali Jeong-woo je rekao da izgledam prirodno.
Samo je bio pristojan.
Treba vam botoks.
Dobro. Sljedeći put.
Sigurno imate posla. Vidimo se.
U redu.
-Sretno. -Doviđenja.
-Vidimo se opet. -Doviđenja.
Gospodine, nazovite me. Sredit ću vam lice.
I… trebali biste učiniti to što prije.
Hvala na savjetu.
Trebala bi poći kući.
Kako da ne.
Tko si ti da mi naređuješ? Idem na posao.
Hej.
Popusti malo, može?
Kužim da ste godinama suparnici i da je prirodno da se svađate.
Ali želi ti pomoći…
Ta mala…
-Moramo razgovarati. -Što je bilo? Pusti me.
Što je?
Lagao sam.
Nisam jeo ljutu papričicu.
To je bila laž.
-Što? -Morao sam te nekako spriječiti.
Nisam te mogao gledati kako patiš iako mi nisi bila draga.
Zamisli tek kako mi je sad.
Pitat ću te nešto.
Jesi ikad razmišljala o klinici za plastičnu kirurgiju?
-Što? -Sigurno nisi.
A i dala si otkaz jer ti je bilo teško.
Nisi pomislila da ću se osjećati loše ako budeš radila zbog mene?
Jesam. Ali…
Nisam imala izbora. Morala sam biti uz tebe.
Ti patiš, kako neću?
A ti?
Ni ja tebe nisam htio napustiti u nevolji.
Htio sam biti uz tebe i podijeliti bol s tobom.
Preklinjao sam te.
A ti si samo odustala.
Još ne znam zašto smo prekinuli.
Nisi mi objasnila.
Ma koliko teško bilo,
htio sam ustrajati i voljeti te.
Ali ti si mene napustila.
A sad ne možeš gledati kako patim?
Moraš biti uz mene?
Radiš to zbog sebe?
-Jeong-woo… -Idi.
Ponašaš se trenutno
jako sebično.
Ha-neul, imam važnu vijest!
Jeong-woo je na krovu.
Išao sam po prekrivače. Svjetlo je upaljeno.
Pitam se zašto je tu.
Možda mu nedostaješ.
Ha-neul?
Hodaj, nemoj trčati. Ha-neul!
Glumi neosvojivu!
Nećeš mu biti privlačna takva nervozna!
Bok, Ha-neul. Otkud ti ovdje?
Vidjela sam svjetlo.
Što radiš ovdje?
Jeong-woo me zamolio da dođem po knjigu.
Ostavila si ovo u klinici, pa sam ti donio.
Izvoli.
-Hvala. -Nema na čemu.
Ionako bih te nazvao. Dobro što smo se sreli.
Idem onda.
-Laka noć. -Sretno.
Bok, mama.
Što? Jest?
Gdje si? U bolnici?
Gdje je Jin-woo?
Dobro, doći ću po njega. Čekaj me. Bok.
Su-min, ja sam. Oprosti što zovem rano.
Treba mi usluga.
Zadržite dizalo!
Oprostite.
Moja je teta pala u kupaonici.
Slomila je kost, operiraju je.
Moja mama je uz nju, pa ne može čuvati Jin-wooa.
A ja moram na operaciju.
Na odmoru si? Na otoku Jeju?
Sretnice.
Zabavi se onda. Bok.
Ne. Rekla sam ti da ne izvodiš gluposti u dizalu.
Što ću sad?
E, da, Ha-neul.
Pardon.
-Trebaš pomoć? -S čime?
I ja sam samohrani roditelj.
Mislim da ga mogu pričuvati par sati.
Tu sam, pa ga mogu pričuvati ako se slažeš.
Volim te!
Hoću reći, hvala ti.
Bok.
Zoveš se Jin-woo?
-Nosiš pelene? -Imam šest godina. Ne nosim ih od četvrte.
Stvarno? Nisam znao.
„Stvarno? Nisam znao.”
-Zašto me oponašaš? -„Zašto me oponašaš?”
Postavi Hemovac na rez i zatvori pažljivo kožu.
Obradi ranu i pripazi da tekućina ne promijeni boju.
To! Pobjeda!
Želim ići k mami.
Jin-woo, oprosti. Nisam to smio učiniti.
Neću moći tvojoj mami pred oči ako odeš ovako.
Kako je prošla operacija?
Odlično. Ne brini se za Jin-wooa.
Moj poznanik doktor ga čuva, idem na krov po njega.
-Ali zašto je… -Koji ti je najdraži kukac?
Bogomoljka? Mrav?
Vidiš? Rekao sam ti da im je ovdje mravinjak. Zar ne?
Da, ovdje je hrpa mrava!
Koliko ih imamo?
Nazvat ću te, mama. Bok.
-Šest. -Imamo šest?
Jin-woo, jesi li se zabavio?
Mama!
Jesi li se namučio? Pravi je vragolan.
Nisam. Jako je poslušan.
Jin-woo, jesmo li se zabavili?
-Da. -Kad ćeš mi opet doći?
Moramo se opet igrati.
-Može. -„Može.”
Čekaj malo.
-Zašto se toliko smiješiš? -Da?
Kada?
Maloprije. Ovako si se nasmiješila.
Kad sam se tako nasmiješila?
„Kad sam se tako nasmiješila?”
Zaboga.
Gdje će, onda?
Bit će kod moje sestrične u Ilsanu dok tetu ne puste iz bolnice.
Ići ću po njega poslije posla.
Ispričavam se.
Bok, Yeong-ok.
Da, čula sam da se Kyung-min ženi.
Trebamo se naći prije vjenčanja. Dogovorimo datum.
Ja ću ići s Ha-neul.
Kako to misliš?
Što mu je učinila?
Sve što joj se događa je zbog Min Kyung-mina?
Kako to misliš?
Dobro.
U redu. Bok.
Oprosti.
Smijem li pitati o čemu ste razgovarale?
Pa…
Ni meni nije jasno.
Ha-neul je došla na njegovu nedavnu oproštaljku
i prolila mu pivo u lice.
Pravi cirkus, kažu.
Ispostavilo se da je ukrao njezin rad
i potpisao se kao autor.
Onda je širio glasine kako bi je ismijavali.
Bilo je tako gadno da više ne može nazad.
Profesore Min.
Sljedeći tjedan počinjete raditi u Hannam-dongu?
Mogli ste danas uzeti slobodno.
Niste morali doći.
Htio sam.
Htio sam vidjeti profesora i razgledati uokolo još jednom.
Naprijed.
Što?
Jeong-woo?
Otkud ti ovdje?
Nisi mi se javljao nakon suđenja,
iako sam ti pomogao sa slučajem.
Čekao sam poziv.
Možemo li razgovarati?
Naravno.
Možete li nas ostaviti?
Moram dovršiti spremanje.
Da, profesore.
Hvala.
Sjedni.
Ovdje je baš kaos. Zaboga
Ne volim okolišati,
pa ću izravno pitati.
Što se dogodilo između tebe i Ha-neul?
Da preciziram…
Što si joj učinio?
Što…
Što sam joj učinio? Slijepo vjeruješ u sve što ona kaže?
Natjecali smo se za radno mjesto, kao i svi.
Bili smo konkurenti, oboje smo željeli docenturu.
Sad krivi mene, a ona je ta koja je nesposobna?
Uvijek se nađe netko takav!
Zna samo kriviti druge. Takva je!
Zaboga.
Zaboga, Jeong-woo.
Upozorio sam te na nju.
Znam da ti treba podrška dok ti je teško, ali drži se podalje od nje.
Beskorisna je.
Gade jedan!
Kvragu!
Profesore!
Doktore!
-Dosta. -Dobro ste?
Pusti me!
Kvragu!
Previše je kupusa.
Želim bulgogi.
Jedi.
Zar si ti neka slavna osoba? Samo jedeš, beskoristan si.
Zato se nemoj žaliti.
Tko je Hwang Jung-min? Njegov prijatelj?
On nikad ne pomaže mami?
Sebičan je kao netko koga znam.
O čemu ti? Nisi čula njegov slavni govor?
-Što? -Naravno da ne znaš.
Samo jedi.
Čula sam da si posadila kupus na krovu
jer je dobar za mene.
Da. Čula sam da kalcij pomaže smiriti živce, tako nešto.
Hvala.
Jest ću ga i brzo se oporaviti.
Što je ovo?
Zašto si tako draga?
Napokon mi je jasno kakav je osjećaj kad želiš pomoći nekome.
Ajme, sazrela si.
Da, mama se jako trudila.
Čula je da biljke pomažu kod depresije, pa ih je kupila.
Jesi li primijetila nove zavjese?
Kupila ih je da ti osvježi sobu.
Stvarno?
Trebala si mi reći.
Prvo nisam ništa znala, pa sam te samo ohrabrivala.
Ali onda sam razmislila,
ako netko iscrpljen leži na podu,
pružanjem ruke i govorenjem da ustane
neću mnogo pomoći.
Shvatila sam da sam te požurivala i silila.
Sigurno ti je bilo teško.
Uzmi kupusa.
Dobro.
Ukusan je.
Stvarno? Nije ljut?
Ukusan je.
Katkad tiha i nenametljiva podrška mnogo više pomaže.
Halo?
Jeong-woo.
Gle…
Moram ti nešto reći.
Možemo se naći nakon posla?
Ovdje sam.
Što?
Došao sam te vidjeti.
Još ti traje radno vrijeme.
Dao si otkaz?
-Što se dogodilo? -Ma, ništa.
Ne laži. Ozlijeđen si.
Što se dogodilo? Potukao si se? Reci mi.
Ajme.
Oprosti, Ha-neul.
Nisam imao pojma.
Nećeš mi reći što se dogodilo?
Nema veze. Reći ćeš mi ako budeš htio.
Jako si mi nedostajala.
Nego…
Kad sam te ugledao u dvorani,
bio sam toliko sretan i zahvalan
da me to ganulo.
Imao sam noćnu moru onaj dan kad mi je ispao skalpel
i nisam mogao operirati.
Probudio sam se
posve sam u onoj nepoznatoj kući.
I užasno si mi nedostajala.
Skoro sam ti poslao poruku, da te pitam spavaš li.
Zašto sad to spominješ?
Ako sam ti nedostajala,
zašto si bio hladan prema meni?
Kad si rekla
da ne možeš biti sa mnom i da želiš prekinuti,
to me… užasno zaboljelo.
„Shvaćam.
Beskoristan sam.
Ne može se osloniti na mene.” Krivio sam sebe.
-Jeong-woo… -Pokušao sam postati jači.
Dao sam sve od sebe da postanem pouzdan,
da se na mene možeš osloniti.
No kad su mi ruke drhtale pred tobom…
zapravo sam te htio zadiviti.
Oprosti što sam bio grub.
Jeong-woo.
Mnogo si mi pomogao u oporavku.
Kad sam dala otkaz u bolnici, mislila sam da mi je život završio.
Ali uz tebe sam imala puno sretnih trenutaka.
Jeli smo tteokbokki, bili u lunaparku
i išli u kino.
Pokazao si mi da život nije samo bolnica.
To vrijedi i za tebe.
Postojiš i izvan klinike.
Bio ti liječnik ili ne…
uvijek ćeš biti nevjerojatan.
Sigurno je boljelo.
Željela si mi nešto reći.
Što?
Aha, to…
Želim da provjeriš moju domaću zadaću.
Zadaću?
Rekao si da naučim neku pjesmu K-popa kad si čuo da pjevam
„Moja draga Klementina”.
Nemoj mi reći da ćeš mi sad pjevati.
Ne, učinit ću nešto bolje.
Bolje?
Imaš najbolju odjeću?
Dotjerajmo se i izađimo.
Čovječe.
Idemo!
Pogledaj me. Nisam li u trendu?
Odakle ti ta odjeća? Ukrala si je?
Ha? Kupila sam je za izlazak u klub s Hong-ran kad sam položila.
-Ali nismo išle. -Zašto?
Mislila sam da je to gubljenje vremena.
Ali sad to ne mislim.
Poludimo!
Ovo mi je novo.
Može pivo?
-Donijet ću ti. -Može.
Doći ću…
Pardon.
Sama si?
-Ne… -Sa mnom je.
-Ti si joj dečko? -Što?
Ne čujem te.
Ti si joj dečko?
Ja?
Da, njezin sam dečko.
Što?
Njezin sam bivši… Dečko.
-Dobro. -Dobro.
Tiho si rekao „bivši”.
Nije morao znati da sam ti bivši.
Ali nismo ni u vezi, šutnuo si me.
Uglavnom, pokušao sam.
Plešimo.
-Gdje je moje pivo? -Što?
Idem po njega.
Pardon.
Sjajno sam se zabavila u klubu. Što ćemo sad?
Nismo gotovi?
Ne.
Želim se zabaviti s tobom danas.
Kad razmislim, nikad me nisi tjerao da se osjećam bolje
kad mi je bilo teško
i dao si mi da uživam u danu.
Ali ja sam tebe tjerala da se razvedriš.
Žao mi je.
Mislim da sam vidjela sebe u tebi.
Povrijedili su nas i dotaknuli smo dno.
Mislila sam da ću se i ja oporaviti ako se ti oporaviš.
Istina je da sam ti željela pomoći,
ali sam i željela da zajedno ozdravimo.
Mislila sam da ću to moći
ako budeš kraj mene.
Zato sam došla u tvoju kliniku.
Ali dat ću otkaz ako želiš.
DOMAĆI MILMYEON IZ BUSANA
-Čuvaj se. -Dobro.
-Jeong-woo. -Da?
Nisam te htjela pitati da ti ne bude neugodno.
Ali mislila sam da bih mogla operirati našeg profesora.
Našeg profesora?
Zaboga.
Ajme!
-Dobro sam. -Pardon.
G. Han, dobro ste?
Jesam.
Imate nešto na leđima.
Što?
Kao velika kvrga.
Ma, nije to ništa.
Profesor ima kvrgu na leđima. Možeš li pogledati?
-Naravno. -Nije to ništa.
Ne zamarajte se. Idemo.
Molim vas.
Neće dugo trajati. Gdje je?
-Ovdje. -Ali…
-Ništa mi nije. -Oprostite.
Ajme, velika je.
Samo tren.
Mislim da nije maligno.
Izgleda kao lipom.
Boli li vas na dodir?
Ne, uopće me ne boli. Samo mi smeta kad ležim.
Zato ste došli u kliniku?
Zašto nam niste rekli?
Pa…
Hvala.
Želite li čaj?
Može, hvala.
Misliš da će dr. Yeo danas biti dobro?
Vjerojatno. Tu je i prijateljica anesteziologinja.
Šokirala sam se kad sam čula da mu je ispao skalpel.
I ja.
Ima traume od onog incidenta.
Bio je uspješan, a sad ima napade panike.
Slučajno sam ih čuo.
Molim vas, nemojte reći Jeong-woou, dobro?
-Idemo jesti. -Gospodine.
Ako se slažete, ja bih vas operirao.
Ne, ne želim opterećivati Jeong-wooa.
-Ali ipak. -Dobro sam.
Iskreno, došao je k tebi da mu pomogneš.
Dr. Bin i ja ćemo ga operirati.
Važno mi je to, tražio je pomoć.
Bi li ti to bio problem?
Zaboravi da sam to rekla.
Idem.
Ja ću.
Ja ću ga operirati.
Ne moraš se forsirati.
Želim.
Rekla si mi
da će ti biti bolje ako meni bude bolje.
Ako mi treba razlog da prevladam ovu traumu,
nema boljeg razloga od tebe.
Učinimo to zajedno.
Pomozi mi.
Gospodine Han.
Cjevčica u nosu služi za kisik, tako da možete slobodno disati.
Ovo nije teška operacija,
ali uspavat ćemo vas kako bi vam bilo ugodnije.
U redu.
Siguran sam da ćeš sjajno to odraditi.
Dvije litre kisika.
Da, doktore.
Sad ću vam dati anesteziju.
Pratit ćemo vaš puls, tlak i disanje.
Ako se počnete buditi, dat ćemo vam još sedativa.
Čak i ako se probudite, neće boljeti zahvaljujući anesteziji.
U redu. Počnite.
-Dajte propofol. -Da, doktore.
Koji sam ja sretnik.
Ti mi daješ anesteziju,
a Jeong-woo će me operirati.
Dva moja bivša učenika su liječnici.
Oboje ste liječnici.
Oboje ste…
SESTRA JEON SU-YEONG SPREMNI SMO
U REDU
KLINIKA ZA MENTALNO ZDRAVLJE
Sjeti se kako smo se jučer zabavljali.
Zaboravi sve svoje strahove, jedan po jedan.
Doktorice Nam, spava li pacijent?
Spava.
Dat ću mu 0,5 mg ketamina.
U redu. Hvala.
Skalpel.
Gaza i elektrokauter.
Pridržite.
Sennov retraktor.
Pinceta za tkivo i škare.
Pridržite.
Pripremite arterijsku hvatalicu i nastavite brisati krv.
U redu.
-Živjeli! -Živjeli!
Živjeli!
Pljesak! Pažnja!
Pogledajte ga.
Pogledajte kako precizno reže.
Prevladao je strah od skalpela. Pljesak!
Ne budi smiješan. Taj strah nije lako prevladati.
A nož nije skalpel.
Nevažno. Ponosim se tobom.
Neka ovo postane dugo partnerstvo!
Danas slavimo njihov dolazak u ekipu. Idemo po barovima! Može?
-Može! -Super!
Što je? Zašto gledate njega, a ne mene.
Samo malo.
Doktore Yeo, kušajte ovo.
Jako je ukusno.
Da?
-Da. -Hvala.
-Oprostite! -Oprostite!
Još jedno pivo!
Dobro.
Doktore Yeo.
Naručila sam vam još jedno pivo.
Da. Hvala.
Sestro Do!
Bio sam ganut jer sam mislio da naručujete pivo meni.
Zločesti ste.
Hej, odlazite.
Ako zbog vas ispadam jadan, idite.
Povedite me sa sobom. Želim raditi u vašoj klinici.
-I ja. -Gdje mi je otkazno pismo?
Užasne ste.
Kad vidim da svi više vole Jeong-wooa, to me vraća u dane kad sam stažirao.
Čak i tada su ga svi kolege, stariji liječnici i sestre više voljeli.
Jednom mi je
jedna naša pacijentica, starija gospođa, dala kremšnitu.
Pojeo sam je, a ona me udarila po leđima. Zašto?
Bila je za Jeong-wooa, a ja sam je proždro.
Zašto ste je prož…
Zašto ste je pojeli?
Jesi li rekla „proždrli”?
Vi ste to rekli prvi.
Kada?
Maloprije.
Stvarno? Stvarno sam to rekao?
Dosta. Molim vas.
Zaboga.
Jako sam ljut.
Ujače.
Nećeš nikoga zaposliti?
Nisam ti ja za restoran.
-A za što si? -Ja?
Za stanodavca.
Mislite da ništa ne radim,
ali učim kako bih preuzeo ovu zgradu.
Pazim da stakla nisu razbijena i da koji osigurač nije iskočio.
Trudim se postati sjajan stanodavac.
Najprije trebaš postati dobar čovjek.
Ha-neul je još vani?
Da, otišla je na piće.
Vjerojatno joj je potreban alkohol.
Jeong-woo joj se zbilja sviđao, ali otišao je.
Srce mi se slomilo kad sam je vidjela kako jede kupus.
Nadam se da ne jeca negdje pijana.
-Znaš li kako je to teško? -Osvježavajuće.
Ubijam se da biste dobile plaću.
Kušaj kikiriki.
-Dobro je što je Jeong-woo došao i… -Uzmi.
Hej.
Gdje je?
-Čemu to? -Kako si mi to mogla učiniti?
Što sam učinila?
Znam da mi ne govoriš o problemima.
I zato mi se sviđaš, jer nisi lajava kao ja.
Ali kako si mi mogla to prešutjeti?
Čula sam da radiš s Jeong-woom.
A prije toga si se posvađala s Kyung-minom.
Gad te mučio. Zato si dala otkaz i piješ lijekove.
Kako to znaš?
Zar je važno? Htjela sam ga pronaći i iščupati mu kosu.
Ali to mora pričekati jer sam čuvala Jin-wooa.
Ma, zaboravi. Tko si ti, kuharica?
Sigurno ti je bilo teško.
Trebaš se opustiti i početi se povjeravati drugima. Dobro?
Ne nužno meni.
Ali nemoj sama nositi taj teret.
Dobro.
Bilo mi je drago kad sam čula da ga je Jeong-woo prebio.
Što?
Što je Jeong-woo učinio?
S kim si bila?
S Hong-ran.
Više te ne boli?
Ne boli. Bez brige.
Reci mi da si ga istukao više nego što je on tebe.
Naravno da jesam.
Sljedeći put nam pošaljite.
U redu.
Probajmo ovo.
Imali su zabavne igre, donio sam jednu.
Izvlačit ćemo kuglice s pitanjima.
Tako je.
Tko odbije odgovoriti, pije. Može?
-Može! -U redu. Onda…
Počinje onaj na kojeg pokaže vilica.
-Dobro. -Idemo.
Doktorica Nam! Čestitke!
Izvoli.
Ovo je baš zabavno.
-Evo. -Izaberi jednu.
Pa…
Zašto ste tako iznenađeni?
Pa…
„Jesi li trenutačno u vezi?”
Ne, nisam.
-Daj. -Dajte.
-Kladim se da jeste. -Nisam.
Ja sad vrtim, može?
-Jeong-woo! -Ja?
Evo.
Ja ću okretati.
Uhvatio sam je.
Što piše?
-Je li čudno? -Što piše?
-Što? -Čemu takav izraz?
„Kad si se posljednji put poljubio?”
Ajme!
Kada?
-Odgovori. -Ne znam. Prije…
Prije desetak godina?
Pit ću.
-Nisi zabavan. -Totalno.
Kad je to bilo?
-Dajte. -Ozbiljno.
Operacija ti je bila teška?
Bila je dobra, zahvaljujući tebi.
Nego,
zar te ne zanima zašto sam dala otkaz u bolnici?
Vidio si fotografiju u mojoj sobi. Onu s Kyung-minom.
Ne zanima te što se dogodilo?
Više ne.
Kad si me pitala jesam li ga više istukao,
činilo se da znaš za naš sukob.
Mogu pretpostaviti što se dogodilo između vas.
Žao mi je što ti nisam rekla.
Ne, meni je žao.
Zašto ti je žao?
Zato. Tako se osjećam kad te pogledam.
-Imam pitanje. -Da?
Zašto si rekla da trenutačno nisi u vezi?
Pa…
Jesam li još
tvoj bivši?
I ti si lagao.
To vrijedi i za tebe.
Postojiš i izvan klinike.
Bio ti liječnik ili ne…
uvijek ćeš biti nevjerojatan.
Sigurno je jako boljelo.
Pa?
Trenutno nemaš dečka?
Imam.
Nemoj opet poricati.
Ni ti.
Nemoj opet nastradati.
ČUDNOVATI ŽIVOT DOKTORA
Najslađe si biće koje poznajem.
Netko će nas vidjeti!
Preslatka si!
U šoku sam sad!
Jeong-woo je napokon došao.
Ali nije bio sam. Bio je s nekom djevojkom.
Je li lijepa?
Zar nemaš djevojku?
Djevojku? Gluposti.
Mislila sam da si vjeran.
-Gđo Kong! -Tada nisam imala pojma
Gđo Kong!
Sve najobičnije sitnice tako su predivne.
Gdje si, Ha-neul?
I sitnice sjaje kao zvijezde otkad sam zaljubljena.
Prijevod titlova: Ivan Fremec