DOCTOR SLUMP
Jeg var skolens dygtigste 47 gange.
KARAKTEROVERSIGT
Jeg var landets bedste efter en perfekt terminsprøve.
Jeg dimitterede med topkarakter fra Seouls bedste lægeskole.
Jeg fik også en pris fra Sundhedsministeriet.
Men nu
er jeg kun den bedste til Pump It Up.
Jeg skrev artikler til BJA, det bedste anæstesiologi-tidsskrift.
Jeg fik prisen Bedste Afhandling
og Bedste Unge Forsker-prisen.
Men nu
vinder jeg kun i arkadespil.
Lad os begynde.
Hold den.
Det bliver ikke en let operation.
Jeg havde mit blå operationstøj på
som pyjamas og arbejdstøj, fordi det var behageligt.
Skrue, tak!
Patienten har Bechterews sygdom. Forbered fuld narkose.
Gør arteriekateter og venekateter klar.
Og gør noradrenalin og phenylephrin klar.
Javel.
Er det ikke til hoftebrud? Lav en epiduralblokade.
Det var engang en absolut kontraindikation.
Men nu er det en relativ kontraindikation.
Er fuld narkose ikke lettere at kontrollere, hvis blodtrykket falder?
Blodtrykket falder også med fuld narkose.
En lavere dosis er lettere at kontrollere.
Jeg plejede at gå kolleger på klingen.
-Hvornår er I færdige? -Hvad?
Vi har ventet i en evighed.
Hvorfor? I burde læse lektier.
Jeg har gode karakterer.
Min lærer siger, jeg kan blive dommer, advokat eller læge.
Jeg er allerede læge.
Nu går jeg børn på klingen.
Skål.
Mit liv er ligesom soju.
Så bittert.
Mit liv er som…
…stærk kylling.
Det giver mig tårer i øjnene.
Her kommer jeres omeletrulle.
Jeg tager den her.
Tak.
Skal jeg varme den igen?
Ja, tak.
-Frue! -Ja?
Du har nogle grimme sår på hælene.
Har jeg?
Sagde du ikke, du tog medicin for diabetes?
-Jo. -Ser du…
Diabetespatienter har nedsat følelse i fødderne.
Du får slemme fodsår, hvis du ikke får det behandlet.
Gå ikke i for stramme sko.
Næste gang du skal have fornyet recepten,
så vis lægen dine fødder, okay?
Det skal jeg nok.
Man skulle tro, han var læge eller noget.
Hvordan vidste du det?
Jeg er læge.
Kald mig dr. Yeo fra nu af.
-Dr. Yeo? -Hvad?
Ikke bare hr. Yeo?
Jeg er dr. Nam.
Jeg er også læge.
Så I to er læger.
Og man kalder jer dr. Yeo og dr. Nam.
Er det rigtigt?
-Ja. -Ja.
Hold igen med alkoholen, venner.
Husk at betale. Vi har overvågning.
Den slags betaler sjældent.
Men vi er jo læger.
Ingen troede på os.
Vi havde selv glemt det.
Men vi er læger.
Var der nogen problemer, da bedøvelsen blev lagt?
Nej, alt i orden.
Blodtryk og puls er stabilt.
Vi vil…
…begynde forfra.
DOCTOR SLUMP
Dr. Yeo, gå bare i gang.
Hun er vores anæstesilæge i dag.
-Det er dr. Nam Ha-neul. -Javel.
Operationsforklæde.
Jeg går i gang.
Pandelampe.
Fokuser den.
Tak.
Vi begynder med næsen. Lokalbedøvelse i en tandsprøjte, tak.
Skalpel nummer 15.
Dr. Yeo, patienten bløder en del.
Hendes blodtryk er 110 over 79. Skal jeg sænke det?
Okay.
Skalpel nummer 15.
Vi er færdige. Pandelampe.
Jeg syr sammen efter skylning.
Jeg er færdig om 20 minutter.
Okay. Tag dig god tid.
Hvordan gik det, Jeong-woo?
Det var et svært sekundært tilfælde.
Hvad foregår der?
Nå, du mener Ha-neul?
Jo, altså…
Jeg hørte, Jeong-woo havde et angstanfald midt under en operation.
Det er rigtigt.
Jeg skulle ikke have presset ham.
Jeg vidste, han havde det svært, men ikke at det var så slemt.
Var du klar over det?
Det bekymrede mig faktisk at høre, at han skulle arbejde igen.
"Ville han kunne holde på en skalpel?"
"Ville han kunne tåle blod?"
"Ville kollegerne gøre ham nervøs?"
Han stolede på en kollega, der var involveret i fejlbehandlingen.
Ja. Der blev blandet heparin i droppet, hvilket forårsagede blødningen.
Så han har det stadig svært
med at operere på operationsstuen
og med dem omkring ham.
Så jeg tænkte på…
…om jeg kunne være derinde hos ham.
Jeg ville have sagt det i forvejen,
men hun sagde, du ville afvise.
Hun bad mig om ikke at sige det.
-Var det forkert af mig? -Nej.
Jeg tror bare ikke… jeg kan mere.
Hvad mener du?
Jeg blev ved med at fortælle mig selv, at jeg godt kunne.
-Men jeg tror ikke, jeg er klar. -Vent lige.
Operationen gik jo godt. Hvad er problemet?
Dae-yeong.
Jeg får gåsehud, når jeg holder en skalpel.
Den føles fremmed og skræmmende,
som om jeg er studerende igen.
Det er unfair over for alle,
at jeg siger, jeg har det fint.
Hvad snakker du om?
-Hvorfor er det unfair? -Det er rigtigt.
Og hvordan kan jeg modtage din hjælp?
Hvorfor ikke?
Du sagde, jeg måtte komme tilbage når som helst.
Jeg mente ikke sådan her.
Dr. Yeo, du har en gæst.
Jeong-woo.
Hvordan har du haft det?
-Kan du huske mig? -Selvfølgelig.
Hvad bringer dig hid?
Hvad tror du?
Jeg hørte, du var tilbage, så jeg ville ind til en konsultation.
Nå da.
Goddag. Husker du mig?
Ja, selvfølgelig.
-Hvordan har du haft det? -Godt.
Tænk sig, at to af mine tidligere elever er her.
Jamen dog.
Jeg har te med til jer.
Tak for det.
Det havde du ikke behøvet.
Det gør jeg gerne.
-Tak for det. -Tak.
Arbejder du her også som anæstesilæge?
-Nej. -Ja.
Så du arbejder her ikke?
-Nej, det gør hun ikke. -Jo.
Hvorfor svarer I noget forskelligt?
Ser du…
Det er ikke på plads endnu.
Er du her forresten, fordi du vil have noget lavet?
For at være ærlig…
Jeg har fulgt med i nyhederne.
Jeg vidste, du aldrig kunne gøre sådan noget.
Det knuste mit hjerte. Jeg håbede, det ville løse sig hurtigt.
Så da jeg hørte, du var i arbejde igen,
ville jeg komme forbi og støtte dig.
Det er for meget.
Så hvad skal jeg have lavet?
Jeg hører, ansigtsløftninger er populære.
Måske sådan en? Eller er det bedre med næsen?
Du ser helt naturlig ud lige nu.
Ødelæg ikke dit ansigt.
Den var nice, Jeong-woo.
Nice.
Det er også frokosttid.
Lad os finde noget mad.
Jeg ville gerne give et godt måltid. Hvorfor tteokbokki?
I er begge blevet læger,
men jeg ser et par studerende.
Hvad med mig?
Ligner jeg en studerende?
Tja…
Du ligner en, der har en søn, som er studerende.
Det er hårdt sagt.
-"En søn, der er studerende"? -Jeg…
-Altså… -Jeg har en datter i syvende klasse.
Der gjorde du mig bange.
Han er sjov.
Hvorfor er du her egentlig?
Hvorfor ikke? Tteokbokki er lækkert.
Og alle sygeplejerskerne er taget ud for at spise.
Skulle jeg spise alene?
Hr. Han, skulle jeg det spise helt alene?
Nej, da.
Spis bare.
Tak.
Jeong-woo må have betydet meget for dig,
siden du er her.
Selvfølgelig.
Han var den perfekte elev i sin tid.
Nej da.
Han var venlig, flittig og moden.
Men kun indtil Ha-neul kom ind på vores skole.
Hvad mener du? Ændrede han sig, da hun kom?
Du skulle bare vide.
De var de eneste to i landet, der fik topkarakter i terminsprøven.
Det var kaos at have dem i samme klasse.
Ha-neul, kan du huske, du havde Cheongyang-chilipeber med i skole?
Havde jeg det?
Du sagde, de hjalp med at holde dig vågen i skolen,
så du spiste dem hele tiden.
Du var hård ved dig selv.
Ja, det var hun.
Uha.
Luften bider i øjnene.
Hvad spiser hun?
Ttaengcho. I Busan kaldes de Cheongyang-chili.
Men hvorfor?
-Kaffe er ikke længere nok for hende. -Hvad?
Hun har dem med for at holde sig vågen.
Hvorfor gør hun det mod sig selv?
Åh, min mave…
Kan jeg få noget medicin?
Mod hvad?
Jeg har mavepine.
-Mavepine? -Ja.
-Læreren sagde, jeg skulle tage dem. -Hvorfor?
Det er da klart.
De holder dig vågen, men jeg endte hos skolesygeplejersken.
Jeg havde indre smerter!
Fremover er det forbudt at spise Cheongyang-chili.
Så de bliver hjemme.
Vi skal op på kontoret.
Du er færdig.
Jeong-woo er ganske særlig.
Det er ikke underligt.
Jeg så dem småskændes, og de var gode til det.
Gør de stadig det?
Hele tiden.
Gør I virkelig?
Saucen er næsten fordampet.
Må jeg få det æg?
Det er mit.
Jeg har siddet og marineret det.
Hvem siger, det er dit?
Jeg så det blive marineret.
Det er ikke det samme som selv at gøre det.
Jeg er som en lus mellem to negle.
Det kender jeg.
Det må have været hårdt.
Det er altså mit…
Du er en led dreng.
Ja, det kan jeg være.
-De er lede. -Giv mig det.
-Nej. -Jeg har det.
Du får det ikke.
Hold op, I to.
-Tak for mad. -Ja.
Næste gang giver jeg.
Det vil jeg glæde mig til.
Undskyld,
men du har smilerynker. Lad mig give dig noget Botox.
Jeong-woo sagde, jeg så naturlig og pæn ud.
Det er bare snak.
Du har brug for det.
Det må blive næste gang.
I har vel travlt. Gå bare.
Ja.
-Kom godt hjem. -Farvel.
-Lad os mødes igen. -Farvel.
Ring til mig. Jeg skal nok lave det pænt.
Og… det skal laves snart.
Tak for din konsultation.
Du må hellere gå hjem.
Hold op.
Skal du koste rundt med mig? Jeg går på arbejde.
Vent.
Så giv dog op.
Det er fint nok, I er tidligere rivaler og elsker at skændes.
Hun vil hjælpe…
Den lille…
-Vi skal snakke. -Hvad nu? Slip.
Hvad er der?
Jeg løj.
Jeg spiste aldrig chili.
Det var løgn.
-Hvad? -Jeg måtte stoppe dig.
Jeg kunne ikke se dig i smerte, selvom jeg ikke kunne lide dig.
Så forestil dig, hvordan jeg har det nu.
Lad mig spørge om noget.
Havde du forestillet dig at arbejde hos en plastikkirurg?
-Hvad? -Det har du ikke.
Du tog en pause, fordi det hele var svært.
Har du overvejet, at det ville smerte mig at se dig arbejde på grund af mig?
Ja. Men…
Jeg havde intet valg. Jeg ville være der for dig.
Du har jo ondt.
Hvad med dig selv?
Jeg ville ikke lade dig være alene, når du led.
Jeg ville være der for dig og dele din smerte.
Jeg tryglede dig.
Men du gav bare slip.
Jeg forstår stadig ikke, hvorfor vi slog op.
Du forklarede mig det aldrig.
Jeg var klar til at holde stand
og elske dig i al modgang.
Men du slap min hånd.
Kan du ikke se, det gør ondt?
Du vil være ved min side?
For din egen skyld?
-Jeong-woo… -Bare gå.
Du opfører dig
egoistisk lige nu.
Ha-neul, jeg har store nyheder!
Jeong-woo er på taget.
Jeg ville hente vores tæpper, og lyset var tændt.
Hvad mon han vil?
Måske savner han dig.
Ha-neul?
Løb ikke, men gå!
Spil kostbar!
Desperation gør dig mindre attraktiv!
Hej, Ha-neul. Hvad så?
Jeg så, lyset var tændt.
Hvorfor er du her?
Jeong-woo bad mig hente en bog.
Du havde også glemt noget, så jeg kom lige forbi.
Værsgo.
-Tak. -Selv tak.
Jeg ville have ringet, så det var godt, du var her.
Vi ses.
-Farvel. -Kom godt hjem.
Hej, mor.
Gjorde hun?
Er du på hospitalet?
Hvor er Jin-woo?
Okay, jeg henter ham. Vent på mig.
Su-min. Undskyld, jeg ringer så tidligt.
Jeg vil bede om en tjeneste.
Vent!
Undskyld.
Min tante er faldet på badeværelset.
Hun har brækket noget og skal opereres nu.
Min mor skal være der, så ingen kan passe Jin-woo.
Jeg har en operation lige nu.
Har du ferie? På Jeju Island?
Heldige dig.
Så må du have det sjovt.
Nej. Lad være med at lave løjer i elevatoren.
Hvad gør jeg?
Nå jo, Ha-neul.
Undskyld.
-Kan jeg hjælpe dig? -Med hvad?
Jeg er også alenefar.
Jeg kan vel passe ham et par timer.
Og jeg er jo lige her, så jeg kan babysitte, hvis det er okay.
Jeg elsker dig!
Eller, tak.
Hej.
Hed du Jin-woo?
-Går du stadig med ble? -Jeg er seks. Ikke siden jeg var fire.
Nå, det vidste jeg ikke.
"Nå, det vidste jeg ikke."
-Hvorfor efteraber du? -"Hvorfor efteraber du?"
Hold hæmovac på plads, og rens vævet.
Forbind såret, og hold øje med farveskifte i drænet.
Jeg vandt!
Jeg vil hen til mor.
Nej, undskyld. Det skulle jeg ikke have gjort.
Jeg kan ikke ses med din mor, hvis du går sådan her.
Hvordan gik operationen?
Det var godt. Tænk ikke på Jin-woo.
En læge passer ham. Jeg henter ham på taget.
-Men hvorfor her… -Hvad er dit yndlingsinsekt?
En knæler? En myre?
Jeg sagde jo, myretuen var her. Havde jeg ikke ret?
Jo, der er masser af myrer!
Hvor mange er der?
Jeg ringer lige tilbage, mor.
-Seks. -Har vi seks?
Jin-woo. Har du hygget dig?
Mor!
Var han svær? Han er en lille bavian.
Slet ikke. Han er meget lydig.
Har vi ikke haft det sjovt, Jin-woo?
-Jo. -Hvornår kommer du igen?
Du skal komme og lege igen.
-Okay. -"Okay."
Vent.
-Hvorfor smiler du? -Gør jeg det?
Hvornår?
Lige nu. Du smilede sådan her.
Hvornår smilede jeg sådan?
"Hvornår smilede jeg sådan?"
Hvor skal han så hen nu?
Min kusine i Ilsan passer ham, til min tante bliver udskrevet.
Jeg henter ham efter arbejde.
Undskyld mig.
Hej, Yeong-ok.
Ja, jeg har hørt om Kyung-mins bryllup.
Vi kan mødes inden. Lad os vælge en dato.
Jeg tager Ha-neul med.
Hvad mener du?
Hvad gjorde hun mod ham?
Ramte Ha-neul bunden på grund af Min Kyung-min?
Hvad mener du?
Okay.
Godt. Vi ses.
Undskyld.
Må jeg spørge, hvad I snakkede om?
Jeg…
Jeg er også forvirret.
Ha-neul tog med til hans afskedsfest
og smed en øl i hans ansigt.
Det var et værre rod.
Han har åbenbart stjålet hendes afhandling
og taget æren for den.
Og så har han spredt rygter og gjort hende til grin.
Det var så slemt, at hun ikke kan tage tilbage.
Professor Min.
Skal du til Hannam-dong i næste uge?
Du kunne have taget fri og ladet os gøre arbejdet.
Du behøvede ikke komme.
Jeg ville gerne.
Jeg ville se professoren og se mig omkring en sidste gang.
Kom ind.
Hvad?
Jeong-woo.
Hvad laver du her?
Du tog ikke telefonen, da støvet lagde sig,
selvom jeg hjalp dig med sagen.
Jeg har ventet.
Kan vi tale sammen?
Ja, klart.
Må vi være alene?
Jeg gør det færdig.
Okay.
Tak.
Sid ned.
Her er lidt hektisk.
Jeg er ikke typen, der danser om den varme grød,
så jeg spørger bare.
Hvad skete der mellem dig og Ha-neul?
Eller helt præcist…
Hvad gjorde du mod hende?
Hvad…
Hvad jeg gjorde? Stoler du blindt på alt, hvad hun siger?
Vi konkurrerede om en stilling, ligesom alle andre.
Vi var rivaler, der prøvede at blive professorer.
Hun bebrejder mig, men det er hende, der er inkompetent.
Du kender sikkert typen.
De bebrejder andre. Sådan er hun!
Du godeste.
Jeong-woo.
Du måtte ikke føle noget for hende.
Jeg forstår, du har brug for støtte, men hold dig fra hende fra nu af.
Hun er ubrugelig.
Dit svin!
For helvede!
Professor!
Stop!
-Stop. -Er du okay?
Slip mig!
For helvede!
Hvor er der meget kål.
Jeg har lyst til bulgogi.
Spis nu bare.
Er du Hwang Jung-min? Du er doven og spiser al min mad.
Så drop dit brok.
Hvem er Hwang Jung-min? Er det Ba-das ven?
Hjælper han aldrig sin mor?
Han er egoistisk som en anden, jeg kender.
Hvad mener du? Kender du ikke hans tale?
-Hvad? -Selvfølgelig ikke.
Spis du bare.
Jeg hører, du har plantet kålene på taget.
De var til mig.
Ja. Jeg har hørt, calcium er godt for nerverne.
Tak.
Jeg vil spise sundt og komme mig hurtigt.
Hvad er nu det?
Hvorfor er du så flink?
Jeg begynder at forstå, hvordan det føles at ville hjælpe nogen.
Sikke moden du er.
Ja, mor gør sit bedste.
Det skulle være godt at kigge på planter, så hun købte nogle.
Du har fået nye gardiner, ikke?
Hun har selv købt dem for at friske dit værelse op.
Har du?
Det har du ikke sagt.
Først vidste jeg ikke, hvordan jeg skulle hjælpe, så jeg opmuntrede dig bare.
Men så tænkte jeg over det.
Og hvis man ligger ned af udmattelse,
så ville en udstrækt hånd
ikke være nogen hjælp.
Jeg følte, jeg skyndte på dig og pressede dig.
Det må have været en stor byrde.
Tag noget kål.
Okay.
Det smager godt.
Er det ikke for stærkt?
Det er lækkert.
Nogle gange hjælper det mere at få en stille trøst.
Hallo?
Jeong-woo.
Hør lige…
Jeg har noget at sige.
Kan vi mødes efter arbejde i dag?
Jeg er her.
Hvad?
Jeg er kommet for at se dig.
Midt i arbejdstiden?
Har du sagt op?
-Hvad er der sket? -Det er ikke noget.
Du lyver. Du har flere sår.
Har du været oppe at slås? Sig det.
Du godeste.
Det er jeg ked af.
Jeg anede det ikke.
Vil du ikke fortælle, hvad der skete?
Det er okay. Det er op til dig.
Jeg har savnet dig meget.
Så…
…da vi mødtes på operationsstuen,
blev jeg så glad og taknemmelig,
at jeg blev bevæget.
Den dag jeg tabte skalpellen og stoppede operationen,
havde jeg et mareridt.
Jeg vågnede op
helt alene i det fremmede hus.
Og jeg savnede dig sådan.
Jeg var lige ved at skrive og spørge, om du sov.
Hvorfor nævner du det?
Hvis du savnede mig så meget,
hvorfor så den kolde skulder?
Da du sagde,
du ikke kunne have en kæreste og gerne ville slå op,
var det faktisk… meget smertefuldt.
"Jaså.
Jeg kan altså ikke hjælpe hende.
Hun kan ikke stole på mig." Jeg bebrejdede mig selv.
-Jeong-woo… -Så jeg ville blive stærkere.
Jeg gjorde mit bedste for at blive pålidelig.
En, du kunne læne dig op ad.
Men da jeg skælvede foran dig…
Jeg ville gerne imponere dig.
Undskyld, jeg var så hård ved dig.
Jeong-woo.
Du har hjulpet mig så meget.
Da jeg sagde op på hospitalet, troede jeg, mit liv var slut.
Men du gav mig mange glade minder.
Vi har spist tteokbokki, spillet arkadespil
og set film.
Du viste mig, at der er et liv uden for hospitalet.
Det samme gælder for dig.
Du findes også uden for klinikken.
Om du så er læge eller ej…
…vil du altid være fantastisk.
Det må have gjort ondt.
Men du ville fortælle mig noget.
Hvad var det?
Nå, det…
Jeg fik klaret en forfalden opgave.
En forfalden opgave?
Du hørte mig synge "Oh My Darling, Clementine" og sagde,
jeg skulle lære en popsang.
Du har vel ikke tænkt dig at synge nu.
Nej. Jeg har en bedre plan.
Bedre?
Hvor er dit pæneste tøj?
Lad os tage i byen.
Wow.
Kom nu!
Se lige mig. Er jeg ikke trendy?
Har du stjålet tøjet eller hvad?
Nej da. Jeg købte det, så jeg kunne tage på disko med Hong-ran.
-Men det kom vi aldrig. -Hvorfor ikke?
Det føltes som spild af tid.
Men det synes jeg ikke i dag.
Lad os have det sjovt.
Den var ny.
Du drikker øl, ikke?
-Jeg henter nogle. -Okay.
Jeg kommer med…
Undskyld.
Er du her alene?
-Nej, jeg… -Hun er med mig.
-Er du hendes kæreste? -Hvad?
Jeg kan ikke høre dig.
Er du hendes kæreste?
Mig?
Ja, jeg er hendes kæreste.
Er du?
Jeg er hendes eks… kæreste.
-Okay. -Okay.
Du hviskede kun "eks".
Han behøvede ikke at vide, at jeg er din eks.
Men vi er jo heller ikke kærester.
Jeg gjorde mit bedste.
Lad os danse.
-Hvor er vores øl? -Hvad?
Jeg henter dem.
Undskyld mig.
Diskoteket var sjovt. Hvad skal vi nu?
Er vi ikke færdige?
Nej.
Jeg vil have det sjovt med dig i dag.
Du pressede aldrig på, for at jeg skulle få det bedre,
da jeg havde det svært.
Du lod mig bare nyde dagen.
Men jeg pressede dig til at få det bedre.
Det var dumt.
Jeg begyndte vist at se mig selv i dig.
Vi blev begge såret af andre og ramte bunden.
Så jeg troede, jeg ville få det bedre, hvis du gjorde.
Det er sandt, at jeg ville hjælpe dig,
men jeg ville også få det bedre ved at være kolleger.
Det troede jeg, vi kunne,
hvis vi var sammen.
Derfor kom jeg ind på din klinik.
Jeg kan godt sige op.
BUSANS ORIGINALE MILMYEON
-Så er du hjemme. -Okay.
-Jeong-woo. -Ja?
Jeg vil egentlig ikke sætte dig i en svær situation.
Men jeg havde tænkt, at jeg kunne operere vores lærer.
Vores lærer?
Du godeste.
-Jeg er okay. -Undskyld.
Er du okay?
Ja, jeg har det fint.
Du har noget på ryggen.
Hvad?
Er det en stor knude?
Det er ikke noget.
Dr. Bin, der er en knude på hr. Hans ryg. Vil du se på den?
-Selvfølgelig. -Jeg er okay.
Glem det. Det er virkelig ikke noget.
Rolig nu.
Det tager ikke lang tid. Hvor?
-Her. -Men…
-Jeg har det altså fint. -Undskyld mig.
Ja, den er stor.
Lad os se.
Den er umiddelbart godartet.
Det ligner en fedtknude.
Gør det ondt, når jeg trykker?
Nej, slet ikke. Den er bare lidt i vejen, når jeg ligger ned.
Var det derfor, du kom i dag?
Hvorfor sagde du ikke det?
Jamen…
Tak.
En kop te?
Ja, tak.
Tror du, dr. Yeo er okay?
Sikkert. Han har jo sin anæstesi-ven der.
Jeg blev så chokeret, da jeg hørte, han havde tabt skalpellen.
Også mig.
Fejlbehandlingen har traumatiseret ham.
Den engang succesfulde læge fik angstanfald.
Jeg overhørte, hvad de sagde.
Sig det ikke til Jeong-woo, vel? Jeg beder jer.
-Lad os spise videre. -Vent.
Hvis det er fint med dig, kan jeg operere i stedet.
Nej, jeg vil ikke bebyrde Jeong-woo.
-Men stadig… -Jeg er okay.
Han var i virkeligheden kommet for at bede dig om hjælp.
Dr. Bin og jeg klarer operationen.
Han kom for at få hjælp.
Vil det sætte dig i en penibel situation?
Bare lad, som om du ikke hørte det.
Jeg går ind nu.
Jeg gør det.
Jeg opererer ham.
Du behøver ikke presse dig selv.
Jeg vil gerne.
Du sagde,
at du kunne få det bedre, hvis jeg gjorde.
Den bedste grund til at overkomme dette traume
er bestemt dig.
Lad os hjælpes ad.
Hjælp mig.
Hr. Han.
Slangen i din næse giver dig ilt, så du kan trække vejret frit.
Det er ikke en stor operation,
men det er rarest for dig at komme i narkose.
Okay.
Jeg er sikker på, I gør det godt.
Giv ham to liter oxygen.
Javel.
Påbegynder narkose.
Vi holder øje med puls, blodtryk og vejrtrækning.
Vi øger din dosis, hvis du er ved at vågne.
Selv hvis du vågner, vil du ikke mærke noget.
Okay. Så må I i gang.
-Giv propofol. -Javel.
Hvor er jeg heldig.
Du bedøver mig,
og Jeong-woo opererer mig.
Begge mine tidligere elever er læger.
I er begge læger.
Jer begge to…
SU-YEONG, SYGEPLEJERSKE KLAR TIL OPERATION
OKAY
SUNSHINE PSYKIATRISK KLINIK
Husk på alt det sjove, vi lavede i går.
Glem din frygt et skridt ad gangen.
Sover patienten, dr. Nam?
Ja.
Jeg giver ham 0,5 mg ketamin.
Tak for det.
Skalpel.
Gaze, elektroskalpel.
Hold her.
Senn-sårhage.
Klemme og saks.
Hold her.
Hav myggetang klar, og bliv ved med at tørre blod.
Javel.
-Skål! -Skål!
Skål!
Klap og følg med!
Se ham lige.
Se, hvor han skærer.
Han har overvundet sin frygt for skalpeller!
Det er nemmere sagt end gjort.
Og det her er ikke en skalpel.
Jeg er ligeglad. Jeg er stolt af dig.
Lad os arbejde sammen længe!
Vi holder velkomstfest for dem, så vi skal på pubcrawl, okay?
-Okay! -Fedt!
Hvorfor kigger I på ham og ikke mig?
Vent lige.
Smag lige den her, dr. Yeo.
Den er ret god.
Til mig?
-Ja. -Tak.
-Undskyld! -Undskyld!
Et glas øl, tak!
Kommer.
Dr. Yeo.
Jeg har bestilt et glas mere til dig.
Tak for det.
Frk. Do.
Jeg blev ellers helt rørt, da jeg troede, det var til mig.
I er stride, allesammen.
Smut med dig,
hvis du skal få mig til at se ynkelig ud.
Tag mig med. Jeg vil arbejde i din klinik.
-Også mig. -Hvor er min opsigelse?
I er stride.
Det er ligesom da vi var praktikanter.
Dengang kunne alle studerende, læger og sygeplejersker lide ham.
Det her skete engang:
En gammel dame var patient. Hun gav mig en cremebolle, som hun elskede.
Jeg nød den, men så slog hun mig i ryggen.
"Den var til Jeong-woo! Du åd den!"
Hvorfor åd…
Hvorfor spiste du den så?
Sagde du "åd"?
Det gjorde du også.
Hvornår?
Lige før.
Sagde jeg virkelig det?
Så er det nok.
Jøsses.
Jeg er oprevet.
Onkel Tae-seon.
Skal du ikke ansætte nogen?
Jeg er ikke skabt til det her.
-Hvad er du så skabt til? -Mig?
At være udlejer.
I tror, jeg ikke laver noget,
men jeg træner til at overtage bygningen her.
Jeg tjekker efter ødelagte vinduer og sikringer.
Jeg prøver at blive en god udlejer.
Du skulle tage at blive et godt menneske først.
Er Ha-neul stadig ude?
Ja, hun er ude at drikke.
Hun har nok brug for alkohol for at klare sig.
Hun kunne vist godt lide Jeong-woo, men så forsvandt han.
Det var smerteligt at se hende spise kål.
Jeg håber ikke, hun er fuld og sidder og græder et sted.
-Ved du, hvor svært det var? -Forfriskende.
Jeg arbejder hårdt for at give jer løn.
Tag nogle peanuts.
-Det var fantastisk, at Jeong-woo kom… -Tag nogle.
Hej.
Hvor er hun?
-Hvorfor? -Hvordan kunne du gøre det mod mig?
Hvad gjorde jeg?
Jeg ved, du ikke deler dine bekymringer.
Jeg sætter pris på, at du er mere fåmælt end mig.
Men du kunne stadig godt have sagt noget.
Du hjælper Jeong-woo på klinikken.
Og inden det havde du en strid med Kyung-min.
Svinet pinte dig, og derfor sagde du op og kom på medicin.
Hvordan ved du det?
Er det vigtigt? Jeg ville bare finde ham og rive hårene ud på ham.
Det er lagt på hylden på grund af Jin-woo.
Hylden? Er du indretningsarkitekt?
Det må have været hårdt.
Du burde altså løsne lidt op og betro dig til andre.
Det behøver ikke være mig.
Bær ikke dine byrder selv.
Fint.
Jeg er glad for, at Jeong-woo bankede ham i stedet.
Hvad?
Hvad gjorde han?
Hvem var det?
Hong-ran.
Går det bedre med dine sår?
Selvfølgelig. Bare rolig.
Jeg håber, du vandt slåskampen.
Selvfølgelig gjorde jeg det.
Den sender du altså til os.
Okay.
Skal vi ikke spille?
De har en masse spil, så jeg tog et med.
Man drejer den og svarer på spørgsmålet.
Du har ret.
Man drikker, hvis man ikke vil svare. Aftale?
-Aftale! -Godt så.
Den, som gaflen peger på, svarer først.
-Okay. -Jeg drejer.
Det er dr. Nam!
Her.
Nu hygger vi.
-Her. -Tag en.
Jeg…
Bliver du helt forfjamsket?
Altså…
"Har du en kæreste lige nu?"
Nej, det har jeg ikke.
-Kom nu. -Kom nu.
-Det har du garanteret. -Nej.
Nu drejer jeg igen.
-Jeong-woo! -Er det mig?
Her.
Jeg drejer.
Jeg greb den.
Hvad står der?
-Er det skørt? -Hvad står der?
-Hvad så? -Du ser bleg ud.
"Hvornår var dit seneste kys?"
Uha!
Hvornår var det?
-Svar nu. -Jeg er ikke sikker. For…
Omkring ti år siden?
Jeg drikker.
-Kedeligt. -Seriøst.
Hvornår var det?
-Kom nu. -Seriøst.
Var operationen svær i dag?
Det gik takket være dig.
Forresten…
Er du ikke nysgerrig efter at høre, hvorfor jeg sagde op på hospitalet?
Du så billedet på mit værelse. Det af mig og Kyung-min.
Er du ikke nysgerrig efter at vide, hvad der skete?
Ikke længere.
Du spurgte, om jeg vandt slåskampen,
så du vidste, jeg har konfronteret ham.
Jeg har en overordnet idé om, hvad der skete.
Undskyld, jeg ikke har sagt det før.
Det er mig, der undskylder.
Hvorfor det?
Bare fordi. Sådan får jeg det, når jeg ser på dig.
-Jeg har et spørgsmål. -Hvad?
Hvorfor sagde du ikke, at du havde en kæreste?
Tja…
Er jeg stadig
din eks?
Du løj også.
Det samme gælder for dig.
Du findes også uden for klinikken.
Om du så er læge eller ej…
…vil du altid være fantastisk.
Det må have gjort ondt.
Hvad så?
Har du virkelig ingen kæreste?
Jo.
Så tag det ikke i dig igen.
I lige måde.
Du må ikke blive såret igen.
DOCTOR SLUMP
Du er den sødeste, jeg nogensinde har mødt.
Vi kan blive set!
Du er så nuser.
Jeg er helt paf.
Jeong-woo kom forbi igen.
Men han var ikke alene. Han havde en pige med.
Var hun pæn?
Har du ikke en kæreste?
En kæreste? Hvor grinagtigt.
Jeg troede, du var dedikeret.
-Fru Kong! -Jeg anede intet dengang.
Fru Kong!
De mest trivielle ting føles fantastiske.
Hvor er du, Ha-neul?
De små ting i livet stråler, for jeg er forelsket.
Tekster af: Flemming Dørken