DOKTOŘI NA DNĚ
FAKULTNÍ NEMOCNICE DAEHAN
FORMULÁŘ PRO HODNOCENÍ VÝKONU STÁŽISTŮ 2016
HODNOCENÍ POHOVORU NAM HA-NUL
Proč právě anesteziologie?
Vybrala jsem si ji, protože se mi líbí, jak se anesteziologové
skvěle starají o pacienty a rychle reagují na nenadálé situace
a každou musí vyřešit.
Přitom stále hlídají měnící se ukazatele životních funkcí.
Starají se nejen o pacienty,
ale vyhodnocují a organizují celý průběh operace…
Nejsem si jistý.
Nevím, jestli jste vhodná kandidátka.
V našem oboru je klíčová spolupráce.
Neuspějete, pokud o sobě budete mít přehnané mínění.
To víte, že ano?
Ano, to vím.
Tak vysvětlete, co se o vás říká.
Prý jste samotářka,
která neumí komunikovat s kolegy.
Také prý radši pracujete sama.
Víte…
Doktorko Namová.
Randění vás nezajímá, že?
- Prosím? - Hej.
Co je tohle za otázku?
Slyšel jsem, že už odmítla několik mužů.
Ti pak roznášejí pomluvy
a její kolegyně se jí kvůli tomu vyhýbají.
Nehlásila by se na náš obor,
kdyby byla vážně sobecká a chtěla pracovat sama.
A podívejte.
Školu dokončila jako nejlepší studentka
a na stáži dostala A+.
Kdyby byla nespolehlivá, dostala by horší známky.
Byl první člověk, který mi
v tom bezohledném světě věřil.
Ha-nul.
Prý se hlásíš na anesteziologii.
- Jo. - Já taky.
Snad si budeme rozumět.
Mimochodem, je doktor Min tvůj příbuzný?
Ne.
Vážně? Tak proč tě při pohovoru tak bránil?
Všichni o tom mluví.
Postranní úmysly nemá, protože už sedm let s někým chodí.
„Nemá na něho něco?“
„Nedluží jí?“ Lidi si domýšlí kdeco.
- Vážně? - Už jsi to slyšela?
Bude příštím primářem.
Má podporu všech profesorů.
Určitě tu získá stálou pozici a pak i profesuru.
A ty se mu líbíš, takže jsi taky zajištěná.
Hele.
Nezajdeme na drink?
Ne, díky.
Prostě mě vybral. Nic víc v tom není.
Pojďme se napít.
Tady. V tom je ten problém.
V souboru pacientů už je zkreslení.
Proto to vypadá, že tam není významná korelace.
Aha.
Mockrát děkuju. I za ty materiály, co jste mi dal. Moc mi pomohly.
To jsem rád. Tak dobrou noc.
Kjong-mine.
Máte zítra volno?
Proč jste mě pozvala?
Chci vám poděkovat.
Pomáháte mi a jste ke mně milý.
A taky se chci na něco zeptat.
Jistě.
Proč jste na mě tak hodný?
No…
Nejsem moc společenská ani přátelská.
Neumím moc vycházet ani s kolegy.
Takže mi vrtá hlavou, proč jste ke mně tak laskavý.
Protože vás znám.
Vidím, jak jste upřímná a pracovitá.
Možná bych to neměl říkat.
Ale myslím, že ostatní vás tak neznají.
Proto jsem vám chtěl pomoct.
Svými slovy si mě získal.
Je to výborné.
Takže jsem nikdy…
nezapochybovala, že je na mé straně.
Řeknu, že ten rozpočet na vládní dotace jsem vytvořil já.
Vytvořila jsem ho já.
To samozřejmě vím.
Víte, budu upřímný.
Profesor vás nemá rád.
Nechci riskovat, že ten návrh zamítne.
Takže zatím řeknu, že je můj.
Až ho schválí, řeknu pravdu.
Pak to celé objasníte. Tenhle návrh je klíčový.
Víte, že to dělám kvůli vám, že?
Ale…
Už mě volají. Takže domluveno.
Chtěla jsem mu dál věřit.
Snažila jsem se.
- Ale… - Jistě.
Co říkáte na doktorku Nam Ha-nul?
- Nam Ha-nul? - Ano.
Nejsem si jistý.
Není zrovna moc přátelská.
Někteří pacienti si stěžovali, že se chovala arogantně.
Ani s kolegy příliš nevychází.
V našem oboru je spolupráce klíčová.
Myslím, že se pro něj nehodí.
- Tak vy si to myslíte taky? - Ano.
Dobrá práce. Na zdraví.
- Díky. - Děkuji.
Je všechno v pořádku?
Co se děje?
Trochu se zdráhám vám to říct.
Ano?
Myslím, že Nam Ha-nul ta data zmanipulovala.
Cože?
To je neomluvitelné.
Ano. Taky mě to šokovalo.
A zrovna p-hodnotu.
Změnila p-hodnotu?
Jak si tohle vezme na triko?
To taky nechápu.
U dat je věrohodnost klíčová.
Co asi bude dělat, pokud se to prozradí?
Kjong-mine.
Co jste to řekl?
- Kdy jsem… - Doktorko.
Přede mnou křičet nebudete.
Nic takového jsem neudělala, pane.
Taková nespravedlnost…
Život není vždycky spravedlivý.
Tak nebuďte jak malá.
Dělejte, doktore Wu.
Dejte jí její tašku.
Bohužel jsem nemohla nic dělat,
protože jsem v tom byla sama.
Začalo mě to všechno unavovat.
Řekla jsem si, že už nikomu nebudu věřit.
Ale pak…
jsem potkala tebe.
Ne, tady!
Podepřel jsi mě, když už jsem padala k zemi.
Úplně jsem ti podlehla.
A v tu chvíli mě pohltily obavy.
Začala jsem se bát,
že mě taky zraníš.
Mohli bychom snad být někdy šťastní,
když jsem tak labilní?
V tomhle vztahu bychom trpěli oba.
Proto se s tebou rozcházím.
Nejsem dost silná.
Omlouvám se.
DOKTOŘI NA DNĚ
Proboha.
Proč jste si toho sbalil tolik, když se nestěhujete natrvalo?
Kousek od kliniky je byt, kde můžu přespávat, když bude třeba.
Když bude hodně práce, zůstanu tam.
A není ti jenom trapně kvůli Ha-nul?
Čong-wu.
- Mám tu knedlíčky. - Bože.
Hned si je dejte do mrazáku, ať pak máte co jíst.
- A to je kimči. - Děkuji.
A smažené výhonky a marinovaný krab.
Děkuju. To si pochutnáme.
- Dejte si taky. - Dám, díky.
To jste nemusel.
Mockrát děkuju.
Už běžte domů.
Neodjíždím napořád.
Jasně. Tak vám držíme palce.
- Pořádně jezte. - Jistě.
Na viděnou. Už běžte domů.
Nashle. Děkuji.
- Mějte se. - Nashle.
Jeďte opatrně.
Mami.
Proč myslíš, že tak najednou odjíždí?
Od zítřka začíná pracovat u toho kamaráda.
Stejně je to náhlé. A Ha-nul se ani nerozloučila.
Najisto mi tvrdil, že ji minulý týden pozval na rande.
Další den byl celý skleslý a ani nevyšel z bytu.
A teď je pryč.
Nejspíš se rozešli.
Kdo asi odkopl koho?
Já někam odkopnu tebe.
Přestaň mlít!
A dost!
Co?
Já myslel, že spíš.
Měla ses zajít rozloučit s Čong-wuem.
Slyšelas o tom, ne? Zítra nastupuje do práce.
Přespávat bude někde poblíž.
Spoustu si toho odvezl. Skoro jako by se už neměl vrátit.
Už toho nech.
Nenechám. Proč bychom měli všechno zametat pod koberec?
Dneska už se o těchhle věcech normálně otevřeně mluví.
Ha-nul, tak mluv.
Pohádali jste se?
Nebo ti dal košem?
Neříkej, že tě ještě nikam nepozval.
Ježkovy voči, vždyť mi to slíbil.
Měl jsem si to nechat podepsat.
Jo, už to chápu.
Flirtoval s tebou, a jakmile dostal práci, nechal tě.
Ha-nul, nenech se zlomit.
Najdi si lepší flek než on.
Musíš si něco najít!
Proboha.
Pořád vzdycháš a do očí se ti derou slzy.
Nutím tě snad, abys jel se mnou?
Tak povídej.
Odmítls mě kvůli své přítelkyni.
Proč jsi změnil názor?
- De-jongu. - Ano?
Nezajdeme na sodžu?
Zčistajasna jsi mě vytáhla ven, tak proč teď mlčíš?
Pohádala ses s Čong-wuem?
Dej mi svůj mobil.
Proč?
Řeknu mu, že ses ztřískala.
Přijede a usmíříte se.
Tak se ve vztahu usmiřuje.
Funguje to jako kouzlo. Hele.
Až přijde, dělej, že jsi namol.
Rozešli jsme se.
Cože? Jak rozešli?
Jak to myslíš?
Vždyť vám to spolu fungovalo.
Tvoje holka
je Nam Ha-nul, že?
Jak to víš?
Myslel jsem si to.
Když o tom přemýšlím,
onehdy na té střeše jsem mezi vám něco cítil.
Udělal jsem chybu?
Nenapadlo mě, že by to mohla být ona. Proto jsem to řekl.
Jakou chybu?
Řekl jsem Hong-ran, žes mě odmítl,
protože se bojíš o svoji přítelkyni.
Věděl jsem, že na Ha-nul dáš. Chtěl jsem, aby tě přesvědčila.
Cože?
Tak hele.
Nemůžeš chodit normálně?
Proč piješ víc, než sneseš?
- Hele, Hong-ran. - Co?
Víš o tom, že?
Že Kjong-mina nedávno jmenovali profesorem?
Jo, o tom vím.
Ale co s ním?
Pak to odmítl, protože se bude ženit.
Vážně?
To je škoda.
Proč mi o tom říkáš?
Nech toho!
Prober se.
Panejo, Ha-nul.
Proboha.
Pomozte mi někdo.
Čong-wu, je mi to vážně líto.
Neměl jsem to říkat.
Pokud je to kvůli mně…
Ne, není to tvoje vina.
Tak proč jste se rozešli?
Krucinál, já netuším.
Tak by ses jí měl zeptat. Nepouštěj ji, pokud ji máš rád.
Řekni jí, že na ni počkáš, jak dlouho bude třeba.
- Víš co? - Co?
Bojím se, že jí bude nepříjemné poslouchat takové věci.
- Bože můj. - Pojďte!
Jejdamane!
Sem. Opatrně.
Pomalu.
- Dones studenou vodu. - Mám něco na kocovinu.
- Vezmu i to. - Dobře.
Jemináčku.
Bože můj.
Co se stalo?
Proč toho vypila tolik?
KLINIKA PLASTICKÉ CHIRURGIE LA BEAUTE
Dobrý den.
- Dobrý den. - Zdravím.
Dobré ráno.
Ahoj.
Doktora Jo Čong-wua určitě znáte.
Asi jste zklamané, že na obrazovce vypadá lépe.
Ale nedejte to znát.
Tohle je naše vedoucí poradenství.
Dobrý den.
Naše konzultantky.
Dobrý den.
Tohle je PR manažerka.
A sestry Čon, Na a Do.
A já, doktor Bin.
Těší mě. Snad spolu budeme vycházet.
Taky mě těší. Těším se na spolupráci.
Panečku.
Je krásné slyšet, jak jste k sobě přátelští.
Více se poznáte později.
Pojď dál.
Tak jo.
Omluvte mě.
Ten je k sežrání.
To teda.
Ale vypadá trošku strhaně. Asi kvůli tomu incidentu.
Je mi ho tak líto.
Doktor Bin řekl, ať se k němu chováme normálně.
Tak to prosím dělejte.
Jistě.
Bože můj, to pořád ještě spí?
Proč mi prokrista volá?
Ahoj, Suk-džo. Jak se vede?
Poslyš…
Vím o mladíkovi, který se mi vždycky pro Ha-nul líbil.
Dneska bude v Soulu.
Napadlo mě, že by se s Ha-nul mohl sejít na kafe.
Jemu se ten nápad líbí.
Propána, Ha-nul se teď nechce s nikým scházet.
Ty netušíš, jak je to důležité.
Víš vůbec, o koho jde?
Pamatuješ si pusanskou nemocnici?
Nemocnice Sujong, poblíž křižovatky.
Jo, pamatuju.
Ta obrovská budova.
Je jediný syn jejího ředitele.
Jediný syn ředitele?
Jo.
A ten ji chtěl svému synkovi předat.
Jenže synáček není právě nejchytřejší,
takže z toho sešlo.
Teď ji chce předat své snaše.
Takže hledá doktorku.
Jasně, hledá doktorku.
Řekla jsem, že moje neteř je doktorka v Soulu.
Tak mě pořád prosí, abych ji dala s tím jeho synkem dohromady.
Pokud to klapne, koupí mi fáro z ciziny.
Jenže…
Dneska se to moc nehodí, není jí dobře.
To teď není důležité.
Něco si vymysli
a pošli ji s ním aspoň na to kafe, ano?
Musím končit.
- Mami. - Ahoj.
Asi umírám.
Páni.
Bože můj.
Bolí mě břicho.
Ha-nul se s Čong-wuem rozešla, že?
Proto se opila.
Proč se rozešli?
To nevím.
Vidím, že moc trpí, a chci jí pomoct. Jenže musím vědět, o co tu jde.
Víte…
Když se opila, zmínila se o jednom kolegovi.
Byli si blízcí. Nedávno ho jmenovali profesorem.
To místo vždycky chtěla.
A navíc se doslechla, že Čong-wu dostal pracovní nabídku.
Asi ji to rozrušilo.
Jí se všechno rozpadá pod rukama,
a všem lidem okolo se přitom daří skvěle.
Jistě. Jestli je to proto, tak jí rande se synem ředitele udělá jenom dobře.
Mohlo by ji to trochu utěšit
a pomoct zapomenout na Čong-wua.
Mám to zkusit?
Mami.
Chceš něco říct, ne?
Víš…
Někdo nám něco nabídl.
Pamatuješ si nemocnici Sujong v Pusanu?
Syn jejího ředitele je právě v Soulu
a chce si s tebou zajít na kafe.
Se mnou? Proč?
No, protože…
Chce se zeptat na zdejší nemocnice,
když taky jednu vede.
Má nějaké otázky.
A budu mu na ně umět odpovědět?
Jasně, jinak by tě vidět nechtěl.
Tak jo.
- Takže půjdeš? - Jo.
- Co? - Co?
Co je? Tos přece chtěla, ne?
Ano.
Jo, chtěla.
Ale nečekala jsem, že půjdeš.
Nikdy jsi mě o takové věci nežádala.
Takže půjdu.
Osprchuju se.
Je to dobře, nebo špatně?
Jak se mám teď cítit?
JO ČONG-WU KLINIKA PLASTICKÉ CHIRURGIE LA BEAUTE
Konečně zas zpátky.
Dobrý den. Pan Kwak Če-jong?
Proč se ptáte, když to víte?
Čekáte dlouho?
Objednal jsem vám americkou s ledem. Tu pije většina.
Tak povídejte, co vás zajímá?
Co mě zajímá?
Nechtěl jste se zeptat
na zdejší nemocnice?
Ranilo by to vaši hrdost míň?
Co prosím?
Víte, proč tu jste, ale hrajete hloupou.
Děláte, že nejste povrchní, že vás přiměli.
Pomáhá vám to zachovat si hrdost?
Jenom se ptám.
Vzdělané ženy mají sklon chovat se kultivovaně.
Co to plácáte?
Mně je to popravdě jedno.
Je celkem fuk, s kým se ožením.
Ale nesnáším ženské, co dělají, že neví, o co jde. Jako vy.
- „Oženíte?“ - Vy to nevíte?
Že můj fotr hledá snachu doktorku, která převezme nemocnici?
Vaše teta mi o vás povídala.
Že jste se roky pokoušela o profesuru. Zvorala jste to a jste bez práce. Jo.
Ale víte…
Ředitelka nemocnice je víc než profesorka.
Vaše teta tvrdila, že vaší matce všechno řekla.
Omlouvám se.
To nic.
Další nádobí?
Mami, můžu už toho nechat?
Nebuď směšný. Makej, dokud tě strýc nechá.
Pokud se osvědčíš,
za pár měsíců tě prý naučí dělat nudle.
Proč tak vzdycháš?
- Kvůli Ha-nul, že jo? - Jo.
Asi jsem udělala chybu.
Nemělas jí o tom lhát.
Ne, já myslím, že mamka udělala dobře.
Kdyby Ha-nul věděla pravdu, nešla by.
A kdo ví? Třeba je to její spřízněná duše.
Čong-wu ji nechal, jakmile dostal flek. Musí na něj zapomenout.
Ne. Stejně jsem jí měla říct pravdu.
Musím s tebou mluvit.
Vysvětlím ti to.
Ty se za mě stydíš?
Stydíš se, protože se mnou nemůžeš vychloubat, že?
Jak něco takového můžeš říct?
Tak proč mě tak tlačíš do práce?
Netlačím tě. Ale tohle byla skvělá příležitost.
- Chtěla jsem, abys byla šťastná. - Co je štěstí?
Vést úspěšný život.
Musím být úspěšná? Nemůžu prostě žít takhle?
Ten chlap věděl, že jsem se snažila o profesuru,
že jsem neuspěla a nemám práci.
A tvrdil, že být ředitelkou nemocnice je víc.
Ale ty jeho řeči mě nerozhodily.
Tolik lidí si ze mě utahuje, co jsem odešla z nemocnice.
Bylo mi jedno, co si myslí tety nebo všichni ostatní.
Ale tohle znamená, že s nimi souhlasíš.
Přimělas mě jít na rande, protože ti můj život připadá ubohý!
Cítím se teď ještě hůř. Chápeš to?
- Volané číslo… - Proč to nebere?
GYNEKOLOGICKÁ KLINIKA HOPE
Ba-do, máš čas? Můžeš mluvit?
Pomáhám strejdovi. O co jde?
Volala jsem Ha-nul a nebere to. Mám o ni obavy. Děje se něco?
Jasně že jo. Ani nevím, kde začít.
Máma ji vylákala na rande, tak je vytočená.
Cože? Ha-nul šla na rande?
S kým?
Teď nemůžu. Zavolám ti pak.
Tak jo.
- Dobrý den. - Zdravím.
Slyšel to, nebo ne?
To nádobí se snad množí. Pořád ho přibývá.
Tohle je nekonečné.
Ba-do.
- Vypni sporák. - Jasně.
Bože, to pálí!
Co je?
Za to můžeš ty! Já říkal, že to nechci dělat.
Přinutilas mě tu pracovat. Koukej, cos způsobila!
- Jejdamane. - Promiň.
Udělala jsem chybu.
Chtěla jsem jenom, abys byl šťastný.
Jak stárnu, ztrácím soudnost.
Jsem k ničemu.
Můžu za všechno.
Co se děje, mami?
Co jsem řekl?
Strejdo.
Dej si.
Díky.
Ha-nul.
Co je? Chceš, abych pochopila mámu?
Ne. Dej si taky tohle.
Nesnaž se ji pochopit, nestojí to za to.
Jak tě mohla takhle vylákat na rande? Nechápu.
- Vyvedlo tě to z míry? - Rozhodně.
- A nebyl to tvůj typ? - Vůbec ne.
Jeho táta je prý ředitel nemocnice.
- Byl to nafoukaný snob? - Jo.
Prý ze sebe dělám hloupou a moc dobře vím,
že po svatbě budu ředitelkou.
Jestli mi to předstírání pomáhá zachovat hrdost.
- Kruci. - Neuvěřitelný.
Ze kterého autobusového nádraží jede? Vytrhám mu vlasy.
Z nádraží? Nejspíš letěl domů první třídou.
Tak to už asi bude doma.
Má štěstí, jinak by z něho udělal fašírku.
To je jedno. Nemusíš to dělat.
Nadáváš tu na něj i na mámu,
jenom abych se cítila líp.
Už nejsem malá, víš?
Přál bych si, abys byla.
Dal bych si tě na ramena
a koupil bych ti učebnice. Hned by ses začala usmívat.
Tehdy bylo jednoduché tě rozveselit.
Ale teď netuším, jak tě potěšit.
Bolí mě srdce, protože ti nemůžu pomoct.
Když jsi odešla z nemocnice, tolikrát jsem se chtěl
zeptat proč.
Jestli to bylo náročné.
Jestli ti můžeme nějak pomoct.
Ale nemám ani vzdělání, ani moc majetku.
Můžu ti dát jenom tohle rameno, o které se můžeš opřít.
Ale na to máš určitě lepší adepty.
To není pravda, strýčku.
To neříkej.
Jenom říkám, že mě trápí, když ti nemám jak pomoct.
Teda, to zelí tak vyrostlo.
Vědělas, že ho tvoje máma sázela pro tebe?
- Pro mě? - Jo.
Viděla ve zprávách, že je… počkej, jak to bylo?
Plné vápníku.
Prý uvolňuje napětí.
A je dobré na depresi.
Zasadila ho, když se to dozvěděla.
Co jiného pro tebe může udělat, než zasadit zelí?
Když o tom mluvíme,
chci tě o něco poprosit.
A o co?
Tady.
VEPŘOVÉ NOŽIČKY MIDANG
Co? Chceš po mně, abych si dala vepřové nožičky?
Jo, já je miluju.
Posaď se.
Jdeme.
Co to do tebe vjelo?
Máš pocit, že mám teď chuť na jídlo?
Tak běž.
Mám ji.
Teda, přivedl jsem ji.
Super.
Můžeme dostat jednu velkou porci a dvě lahve sodžu?
Jistě.
Dneska jsem úplně poprvé zavřel svoji restauraci.
A víte proč?
Aby byl klid v rodině.
Dneska nepracuju. Tak se pořádně napijeme a usmíříme.
- Není důvod se usmiřovat. - Tak hele.
Zase to chceš zamést pod koberec.
Takhle se to už nedělá. Lidi spolu mluví.
Mluví o tom, co je zranilo, a případně se omluví.
Lidi jsou teď upřímnější.
To stačí.
My si zajdeme na vzduch. A vy si promluvte.
Tak to ne. Nikam nepůjdete.
- Má pravdu. Zůstaňte tu. - Co je?
Proč se chováte tak divně?
- Tohle není rande. - Hej…
To už nikdy neříkej. Jdem.
- Dělej. - Te-sone!
Ba-do.
Dej si.
Tak jo.
Dneska jsem udělala chybu.
Omlouvám se.
Chtěla jsem ti zavolat, protože ti chci něco dát.
PUSANSKÁ BANKA
Co je to?
Táta ti ji chtěl dát, až se budeš vdávat.
Ba-da se nedávno zmínil,
žes trpěla nespavostí, když táta zemřel.
Vyčítala sis, žes mu nevzala poslední hovor,
protože ses učila, je to tak?
Tolik tě trápilo,
žes mu neumožnila tě naposledy slyšet předtím, než odešel?
Ale víš co?
To nevadí, Ha-nul.
Můžeš se od té viny odpoutat.
Tvůj táta byl šťastný, že jsi jeho dcera,
až do posledního dechu.
My oba
jsme byli nesmírně šťastní, že tě máme.
Když jsem se stala matkou,
uvědomila jsem si, že známky mých dětí
odrážejí moje vlastní životní postavení.
VYSVĚDČENÍ
Propána.
Je to vůbec možné?
Fíha, Ha-nul.
Ty jsi báječná.
Panečku, ty víš, jak miluju číslo jedna. Jsi ve všem nejlepší.
- Povedlo se mi to, že? - Ano.
Díky tobě jsme měli pocit, že i my máme to nejlepší hodnocení.
Jsi neskutečná.
- Zlato. - Ano?
Mluvila jsem s Ha-nulinou třídní.
Teď se podrž.
Prý by Ha-nul mohli vzít na medicínu v Soulu.
Věřil bys tomu?
Opravdu?
Panečku, moje dcera.
Je fantastická.
Jsem za ni tak vděčný.
Já taky.
Nechápu, že jsem porodila tak úžasnou dceru.
Byli jsme šťastní, že jsme tvými rodiči,
každou vteřinu svého života.
Mám depresi.
Tolik jsem se namáhala
a vůbec neodpočívala,
až jsem duševně onemocněla.
Byli jsme hrdí, že jsme tvými rodiči.
LÉKY
Ale tys tolik trpěla.
Já byla tak ráda, že mám právě tebe.
Ale ty ses trápila.
Je mi moc líto,
že jsem ti nepomohla, abys byla v životě šťastnější.
Nemusíš se vůbec cítit provinile.
Nikdy v životě mě nenapadlo, že bys žila ubohý život.
Takže
za tyhle peníze
jezdi na výlety a jez všechno, cos chtěla vyzkoušet.
Pokud chceš, nikdy se do práce nevracej.
Chci jenom, abys byla šťastná.
Nevím, co se v té nemocnici stalo.
Ale doufám, že to pustíš z hlavy
a najdeš klid.
Na zdraví.
Už ti stačilo pláče?
Tak se odteď usmívej.
Budu.
Cože? Ha-nul šla na rande?
A s kým?
Určitě měla nějaký důvod.
NAM BA-DA TVŮJ OCEÁN
DEN, KDY NAŠE RODINA NAŠLA MÍR
Co to má být?
Jak to, že se ti tak daří?
Šlas na rande a pak na vepřové nožičky.
Jak je to možné? Já se tak trápím.
Jak si můžeš vychutnávat nožičky?
Jo.
Určitě měla nějaký důvod.
- Dobrá práce. - Zařídils to skvěle.
Ty jo, ta zmrzlina je slaďoučká a výborná.
Poslyš, nechybí ti Čong-wu?
Nemluvilas náhodou o zmrzlině?
Jo. Chybí mi.
Ale myslím, že je lepší, když to ukončíme.
To tak.
On je poklad.
Cože? Já myslela, že ho nesnášíš.
To ani nejde.
Už jsem ti to říkala.
Nikdy nezapomenu, jak vypadal, když se k nám nastěhoval.
STĚHOVACÍ SPOLEČNOST
Takový krasavec, a vypadal tak zničeně.
A taky vypadal, jako by pár dní nejedl.
Dobrý den.
Propáníčka.
Tohle budete jíst?
Je to pohodlné.
I tak.
Vaši rodiče budou zdrcení.
Vlastně, přijedou vás někdy navštívit?
Víte…
bydlí hodně daleko.
Chápu.
Ale vy už jste dospělý a nezávislý.
Zvládáte to skvěle i sám.
Ne, nezvládám.
Proto závidím Ha-nul. Má rodinu, která ji podrží.
Tak jsem to nemyslel.
Jen že se určitě brzy uzdraví,
když má rodinu, které na ní záleží.
Vy jste tady nechala to kimči?
Chutnalo vám?
Bylo výborné. Děkuji.
Příště vám zase přinesu.
- Tak já už půjdu. - Jistě.
Proto jsem ho nemohla nesnášet.
Bože můj.
Zlomilas mi srdce.
Ale on taky.
Takže…
jsem byla ráda, že jste se o sebe mohli opřít.
Oddechla jsem si,
že se mu můžeš svěřit.
Nevím, co sis všechno zažila.
Ale doufala jsem, že v něm najdeš útěchu.
Modlila jsem se, aby ti pomohl začít žít život,
ve kterém se nebudeš tak trápit.
Radši pojďme.
Bože, moje hlava.
JO ČONG-WU
SPÍŠ?
Asi jsem se pomátla.
Ty blázne jeden.
Ha-nul.
Máma chce chilli na polívku na kocovinu.
Já musím na záchod. Skočíš tam?
Ne!
Dělej!
Pomátla jsem se.
Proč jsem posílala tu zprávu?
Ahoj.
Co tady děláš?
Nemůžu tu být? Bydlím tady.
Tak jsem to nemyslela.
- Ahoj, bývalko. - „Bývalko?“
Chodili jsme spolu dva dny, takže jsme bývalí.
Večer ses ptala, jestli spím. To dělají bývalky.
Byla jsem včera
moc opilá, proto jsem to napsala.
Vypadáš, že se ti daří.
Chodíš pít, užíváš si vepřové nožičky,
chodíš si na rande.
Jak to víš?
Opravdu? Tak hele!
- Vážně jsi šla na rande? - Nevěděla jsem to.
A to pití… ne, ty nožičky…
Stejně nemám právo se vyptávat.
Co jsem?
Jenom tvůj bývalý.
Nebuď moc šťastná.
Ale taky nebuď moc smutná.
Ahoj.
Ne…
Chtěl jsem se tě na něco zeptat.
Ale taky jsem tě nechtěl uvést do rozpaků.
I když jsi to nevěděla,
bylas na rande, pila jsi a jedla venku. Daří se ti.
Takže se tě zeptám, když se ti daří dobře.
O co jde?
Můžu na tebe počkat?
Můžu počkat,
než ti bude líp?
Co? Je to špatně?
Jsem moc dotěrný?
Tys byla patetická, když jsi mi poslala tu esemesku.
Cože? Patetická?
Jo, patetická a dotěrná.
To jsem teda nebyla.
To je fuk.
Budu tesknit a čekat jako správný ex.
Takže
přijď, až budeš připravená.
Pořádně jez.
Ber svoje léky a choď na procházky.
Můžeš za mnou přijít, až budeš chtít.
Ahoj.
Teď už vážně jdu.
KLINIKA PLASTICKÉ CHIRURGIE LA BEAUTE
Ahoj, Čong-wu.
Proč jdeš odtamtud? Jels autobusem?
Tys včera jel domů?
- Skočil jsem tam dneska ráno. - Proč?
- Za Ha-nul? - Cože?
Copak? Vrátili jste se k sobě?
- Ne. - To si nemyslím.
- Nebuď otravný. - Tak copak?
Už jsem ti to říkal. Vážně si to myslím.
Nenechávej ji, pokud ji máš pořád rád.
K čemu máš kolena?
Klekni si, pokud je třeba.
Co se to tu děje?
Ano, pan doktor Jo bude operovat.
Ano.
Uvidíme se příští úterý.
Na shledanou.
Dobré ráno.
To není možné. Oznámila jsem, že dr. Jo u nás nastoupí,
a dneska se to tu hemží pacienty.
Na příští týden máme už taky plno.
Pane doktore.
Můžete zítra dělat neinvazivní zákroky?
No…
Jistě.
Umrtvení!
Rychle!
Co teď? Nechce to přestat krvácet!
Prosím…
Jak šlo uspávání?
Dobře, pacientka spí. Můžete začít.
Tak začneme.
Měřítko a peán.
Pero.
Umrtvení.
Skalpel.
Já nevím.
Myslím, že má PTSP.
Vážně?
Jenže máme na příští týden plno.
Pokud se to roznese, bude to zlé.
To jo, ale já slyšela,
že někteří doktoři se po takové nehodě nevrátí už nikdy.
Doktor Bin to s ním řeší, takže vám dám vědět.
Pokud je to na tebe moc, zrušíme zítřejší operace…
Ne.
Jenom už je to dlouho. Zítra budu v pořádku.
Pacientce jsem to vysvětlil.
Pokud za to mám nést následky, ponesu je.
To teď není podstatné.
Upřímně, měl jsem trošku obavy.
Ale vypadals v pohodě, tak jsem tomu věřil.
- Zítřejší zákroky… - Zvládnu to.
Neudělám chybu.
Za dnešek se omlouvám.
Chci se tě na něco zeptat.
STŘEDNÍ ŠKOLA JONGWON
Proč je to…
Ha-nul, dáš si smažené kuře?
Ne, díky.
Děkuju.
Hele, Ba-do.
- Tys vytáhl tu fotku? - Kdo je to?
Mělas to schované v knížce. Je to nějaký tvůj bývalý přítel?
To tak.
Je to kolega.
Takže jsi ji vytáhl?
Ne. K té knihovně se nepřibližuju, aby se mi neudělalo zle.
Možná jsi tam hledal peníze.
Do knížek si je nedáváš.
Bojíš se, že bych je při hledání potrhal.
„Nepřibližuj se ke knihovně.“
Nebylo to naše nevyřčené pravidlo?
Tak kdo to teda byl?
Máma mi na knížky nesahá.
No jo. Čong-wu tady na chvíli byl minulý týden.
Koukal na tvoji ročenku.
Možná tam tu fotku viděl, když ji vracel zpátky.
Co?
Ahoj, děje se něco?
Poslyš…
Vědělas, že Čong-wu pracuje na klinice doktora Bina?
Jo, v podstatě.
Jak to víš ty?
Včera jsem na něj narazila.
Byla jsem zvědavá.
Ale o to teď nejde.
Pořád ho máš ráda?
Nebo na něj chceš zapomenout? Co?
Proč se ptáš?
Chci ti něco říct a nevím, jestli ti to pomůže nebo ne.
O co jde?
Vědělas, že Čong-wu trpí PTSP?
A jak víš tohle?
Dneska měl při operaci panickou ataku.
Ale po tom, čím si prošel, je to úplně normální.
Spíš mě ohromuje, že se pořád drží.
- Vše připraveno? - Ano.
Přivezli ji a zavedli jsme kanylu.
Je tu i anesteziolog.
Její fotku máte na monitoru.
Nějaké potíže při zavádění narkózy?
Ne, žádné.
Tlak i puls jsou stabilní.
Můžete začít, pane doktore.
DOKTOŘI NA DNĚ
Řekls, ať se vrátím. Že můžu přijít kdykoli.
Není fér se dál tvářit, že jsem v pořádku.
Ha-nul tak dopadla kvůli Kjong-minovi?
Jak to myslíš?
Sakra!
Ty asi nevíš,
co všechno pro mě znamenáš.
Pokud k tomu, abych to trauma překonal, potřebuju důvod,
ty jsi ten nejlepší.
Zvládneme to spolu.