ЛІКАР У КРИЗІ
Усі молодці.
-Добре попрацювали. -Так.
-Можете зашити? -Добре.
Ви всі молодці.
Синусоїдний ритм падає. Певно, у коронарних артеріях повітря.
Введемо нітрогліцерин.
Починаймо.
Щипці.
Шість років університету. Рік інтернатури.
Чотири роки резидентури. Три роки стажування.
Я працювала, як проклята, сім днів на тиждень. Зрештою я залишалася з…
У вас депресія.
Якщо ви не проти, я пропишу вам ліки.
…хворим розумом.
ПСИХОТИЧНІ РОЗЛАДИ
Бували дні, коли я хотіла просто лежати.
В інші дні вистачало мотивації робити щось.
Боже.
Чому ти стогнеш, згортаючи мою білизну?
Цей розміру 75А.
Цей — 75В.
Цей — 75С.
Вони всі різного розміру, бо ти хапаєш те, що на вітрині.
-Вітаю. -Даруйте.
Покажете мені ваш найдорожчий комплект білизни?
Звісно.
Бували дні,
коли я думала: «Віднині житиму для себе».
Що зміниться, якщо я носитиму це?
В інші дні все здавалося марним.
А ще були дні,
коли я знову хотіла працювати.
ЛОКШИНА ШВИДКОГО ПРИГОТУВАННЯ
Також бували дні,
коли я хотіла лишитися безробітною.
Чорт.
«Амбівалентність».
АМБІВАЛЕНТНІСТЬ
«Стан, коли є суперечливі почуття».
Депресія активує захисний механізм.
Щоб виробити серотонін і дофамін, які роблять вас щасливими,
ви одночасно хочете здолати це й здатися.
Тож навіть якщо здається, що ви назавжди впадете у відчай…
Ха-ніль, щось не так?
Певно, це було дуже боляче.
Усе гаразд.
Усе буде гаразд.
…іноді серед відчаю
постає надія.
Я не знаю…
що робити зі своїм розумом і серцем.
ЛІКАР У КРИЗІ
ОРИГІНАЛЬНИЙ ПУСАНСЬКИЙ МІЛЬМЕЙОН
-Кудись ідеш? -Бігати.
Чудово. Кажуть, що помірні вправи допомагають від депресії.
Я бачила це в «Жвавому інфошоу».
Коли ти тренуєшся… Як же там було?
Виробляються гормони щастя, які звуться сергі…
Серотонін.
Так, серотонін.
-А ще виробляються окситокси. -Окситоцин.
Так, окситоцин.
Байдуже, вони допомагають почуватися менш депресивно і…
Але не принципово, певна, що ти знаєш краще, ніж я.
-Тому йди. -Добре.
Наступна новина.
Через три дні розпочнеться третє судове засідання в справі
про смерть спадкоємиці казино з Макао.
Йо, відповідальний лікар, досі стверджує одне.
-Медичні закони не порушено. -Боже.
Я засмучена, що він відмовив тобі.
Але це розбиває моє серце.
Якщо він справді не винен, то має сильно страждати.
Божечки.
Вітаю. Ви ідентифікували відбитки пальців?
Ми отримали результати, але, бачите…
Вони двічі намагалися зняти відбитки пальців.
Але вони недостатньо чіткі.
Ми запитали повторну експертизу, тож, прошу, потерпіть.
Ми всю клініку обшукали, та більше камер не знайшли.
Цікаво, хто встановив усі ці камери.
Прошу, дайте знати про результати.
Добре. Я одразу повідомлю.
Добре.
-Привіт. -Вітаю.
Слухай. Щодо моїх обіймів учора…
Усе гаразд.
Ти вже казала мені, що ти була сама не при собі в ці дні.
-Я знаю, що це через це. -Помиляєшся.
Я обійняла тебе, бо так мені підказало серце.
Поговорімо.
Я стільки всього хочу сказати.
Але я відкладу свої почуття і запитаю спочатку.
Ти страждаєш на ПТСР, так?
У тебе нічні кошмари, і ти почуваєшся винним через той випадок.
Боїшся, що це повториться, так?
Ти не винен.
Це був просто випадок і, ймовірно, помилка пацієнта…
Проте я далі про це думаю.
Ти мав сказати мені. Я завжди звірялася тобі й почувалася краще.
Я не знала, що ти страждаєш.
Я навіть запитала в тебе, чи цікавлю тебе. Божечки.
Ти сьогодні вільний, так?
Ходімо зі мною.
Куди?
-Це ніби нічого. -Чому ти це раптом купуєш?
Склянка перед сном допомагає тобі краще спати.
Певно, ти погано спиш.
Ні, я добре сплю.
-Що це? -Тобі пасує.
Виготовлено з чистої бавовни, тож і відчуття приємні.
Але навіщо піжама?
Кажуть, що в зручному одязі спиться краще.
Ясно.
Потрібно часто прати постільну білизну, інакше з'являться кліщі
і якість сну погіршиться.
Її потрібно ретельно випрати й висушити на сонці.
Суха постільна білизна допоможе краще спати.
Ясно.
Також,
думаю, ти мені таки подобаєшся.
-Що? -Боже.
Ти не могла знайти кращого часу, щоб сказати щось таке?
Якщо чесно, я теж збентежена.
Так само, як ми схильні до інфекцій, коли наш імунітет слабкий,
моє серце зараз дуже слабке.
Може, саме тому ти мене інфікував.
Ти кажеш, що «зацікавлена» й «інфікована» — це те саме?
Я не певна, я тобою цікавлюся чи просто інфікована.
Однаково відчуття дивні.
Це набагато більше, ніж просто дружба.
Але я не можу сказати, що маю почуття до тебе.
Так я почуваюся.
Мені варто ховати свої почуття, так?
Що?
Тобі треба дбати про важливіші речі, ніж мої почуття.
У тебе за два дні суд. І ти винен 3,8 мільярди вон.
Був винен лише 3,7 мільярди.
І виплатив більшість, продавши клініку,
тому лише 560 мільйонів вон.
До того ж ти страждаєш на ПТСР.
Думаю, ти маєш зосередитися спочатку на цьому.
Тому обговорімо наші почуття пізніше.
Звісно.
Думаю, готово.
-Сполоснемо її. -Добре.
Зробімо це.
-Тримай міцно. Не відпускай. -Добре.
Щодо того, що я сказав учора…
Що сумував за тобою…
Це правда.
Агов.
Ти сказала мені тримати міцно.
Вибач. Вислизнуло з рук.
Чому ти кажеш це мені зараз?
Якщо чесно, я сильно страждаю.
Я тримаюся лише завдяки тобі.
Тому прошу, будь терплячою.
З'ясуймо, це просто міцна дружба,
бо ти слабка й інфікована,
чи щось інше.
Чим би це не виявилося, я хочу підготуватися.
Тримай міцно. Зараз я сильно викручу.
Готово.
Гон-ран!
Добридень, пані. Як ви?
Я надто стара, щоб у мене відбувалося щось цікаве. Усе гаразд.
Що привело тебе сюди?
Я заскочила повернути Ха-ніль книжку.
-Ясно. -Де вона?
Вона пішла займатися спортом і ще не поверталася.
-Подзвонити їй? -Привіт, Гон-ран.
Я бачив, як вона йшла нагору з Піддашенком.
Що? Вона пішла з ним нагору?
Неймовірно.
Чому вона з ним зависає, коли він їй відмовив?
Божечки.
«Відмовив»? Кому?
Ха-ніль. Піддашенко їй жорстоко відмовив.
Що?
Вона запитала в нього:
«Я тобі подобаюся?»
А він відповів: «Якщо чесно, я не маю почуттів до тебе.
Я просто поводився дружньо.
Вибач, якщо заплутав тебе. Я буду обережнішим».
От що він сказав.
А ми випадково їх підслухали.
Він сказав, що буде обережнішим і…
Він заплутав її, а тепер каже, що вони просто друзі?
От слизький негідник. Просто хоче пофліртувати.
Саме так!
Точно. Гон-ран казала, що заскочить. Я маю іти вниз.
Добре. Дякую за цей день.
Завжди прошу.
Слухай…
Що?
Бачиш…
Клич мене, якщо снитимуться кошмари. Усю ніч гратимемо в карти.
Маю попрактикувати навички.
Гаразд.
Бувай.
Па-па.
Так. Ти добре готуєшся до суду?
Гадаю, що так.
Так, усе вийде.
От і гаразд. Тепер я точно йду.
-Слухай… -Що ти хочеш сказати?
-Що? -Хіба ти поводишся так не тому,
що тобі є що сказати?
Ти не тільки розумний, а ще й тямущий.
Чому ти ходиш околяса?
Бачиш…
Що ж…
Ти думав сходити до психіатра?
Можеш проконсультуватися з лікарем і отримати призначення.
Я не настільки слабкий.
Усе не так погано.
Думаю, час усе зцілить.
Вибач.
Лікування допомогло мені. Тому я про це згадала.
Я зайшла задалеко. Перепрошую.
-Ні, я не це мав на увазі… -Ха-ніль!
Чому ти нагорі, якщо просила мене зайти?
Коли ти прийшла? Звідки знала, що я тут?
-Ходімо. -Що?
Гаразд.
Добре! Повільніше!
Пусти мене. Що з тобою?
Це я в тебе хотіла запитати.
Чому ти зависаєш із хлопцем, який тобі відмовив?
-Відмовив мені? -Я все чула.
Про те, як Чон-ву тобі відмовив.
-Ба-до, вилупку. -Вибач.
Я не мала казати, що ти йому подобаєшся.
Через мене тобі соромно, ти принижена й знищена.
-Це не… -Забудь про це.
Більше ніколи не говори з цим слизьким придурком.
Такі наївні книжкові хробаки, як ти, стають легкою здобиччю для таких, як він.
Коли психіка страждає,
легко помилитися, тому мусиш бути сильною.
Ти п'єш свої ліки?
Із тобою все добре?
Усе гаразд, я п'ю ліки своєчасно!
Ви не забули про нашу зустріч на каву, так?
Що з обличчям?
Якщо чесно, я…
Мені нецікаво. Просто йди і дай мені спокій.
До скорого.
Буду на зв'язку.
Це жук!
-Заспокойтеся. -Це жук!
ЛІ ГОН-РАН КЛІНІКА «НАДІЯ»
«Лі Гон-ран»?
Ви мене знаєте?
Вітаю. Я пластичний хірург, працюю по сусідству.
Мене звати Пін Те-йон.
Ви той хлопець, який прийшов на побачення наосліп.
-І думав, що до мене. -Так.
Але звідки ви мене знаєте?
От у чому річ…
Вибачте.
Якщо ви не проти, може…
Вибачте.
Випиймо кави наступного разу.
Чому ти усміхаєшся?
Це жінка? Ще одне побачення наосліп?
Яке побачення наосліп? Ти помиляєшся.
Вислухай мене, тату.
Якщо ти ходиш на побачення наосліп,
то хоч роби це подалі від нашої околиці.
Мої друзі дражнять мене, бо ти ходиш на побачення.
Ин-чон, глянь на мої вуха.
-Із них от-от кров піде. -Та ну.
Годі.
Хочеш пограти в карти?
Отак просто?
Що?
Що таке? Усе гаразд?
-А що? -Тобі не наснився ще один кошмар?
-Ні. -Тоді чому просиш зіграти?
-Просто хотів потусуватися. -Що?
Серйозно? Так, я забираю свої слова назад.
Ти мене не цікавиш.
Я піду до психіатра.
Піду.
Але…
Це не те, до чого я тебе маю змушувати.
Ти не мусиш іти, якщо не хочеш.
Якщо чесно, я хотів сходити бодай раз.
Але непросто було визнати, що мені потрібна допомога.
І враховуючи суперечливість моєї справи, нелегко комусь відкритися.
Проте…
думаю, я можу піти, якщо ти підеш зі мною.
Що? Ти достатньо дорослий, щоб самому ходити до лікаря.
То це відмова?
-Гаразд. -А потім поїмо десь.
-Гаразд. -І цікався мною далі.
Це ми ще побачимо.
Але ти збрехав, тому я не гратиму в карти.
Божечки.
Я не мала сюди мчати. Як соромно.
Я помітив, що цей ліхтар зламаний.
Я присвічу тобі, щоб ти спустилася безпечно.
Якщо хочеш.
Обережно.
-Добраніч. -Добраніч.
Мамо, прокидайся. Я голодний.
Чіне-ву, поспи ще трохи. Тільки п'ята ранку.
Ультраудар коліном!
Ультрасила!
Це може бути нічний перекус або ранній сніданок.
Чим би це не було, маю надію, тобі сподобається.
А можна жити з тобою, мамо?
Що?
Я хочу жити з тобою сім днів на тиждень.
Я б теж цього хотіла,
але я справді заклопотана з понеділка по п'ятницю.
Маю їхати з дому навіть уночі, якщо хтось народжує дитину.
І тоді ти будеш сам ночами.
Я б хвилювалася, а ти б боявся.
У бабусі великий двір із кроликами й курми, так?
Як щодо того, щоб пожити поки там, а до мене перебратися,
коли підеш у початкову школу?
Тоді наступної суботи підемо ловити комах.
Від сонечок до бабок. Усіх.
Я зловлю їх усіх, ясно?
Я дізнаюся, як їх ловити.
-Ти найкраща! -Я найкраща.
Дай п'ять!
Там кавова суміш.
А ще можеш почитати ці книжки.
Туалети за дверима праворуч.
Ти гід по клініці?
-Це був критичний удар. -Не будь такою дитиною.
«Не кажи нікому про мою смерть».
-Пане Йо Чоне-ву? -Так?
Прошу, проходьте.
КЛІНІКА ПСИХЗДОРОВ'Я «СОНЯЧНЕ СВІТЛО»
КЛІНІКА ПСИХІЧНОГО ЗДОРОВ'Я
Що це? Шоу про поїдання ліків?
Пити їх разом приємніше.
Хто знав, що два найкращі учні Кореї
питимуть ліки для психічного здоров'я вдень у парку через десять років?
Слухай, усе гаразд. Ми просто проходимо через важкий етап. От і все.
Не впадай у відчай. Скоро все піде на краще.
Що? Не може бути!
Я знайшла 500 вон!
Агов, це я вперше знаходжу на вулиці гроші.
Бачиш? Я ж казала, що все піде на лад!
Це 500 вон! Я знайшла 500 вон монетою!
-Це не дочка пані Кон? -Це 500 вон!
-Анестезіологиня. -Лікарка?
Який лікар так радів би, якби знайшов 500 вон?
Гаразд. Годі вже.
Що не так? Це чудово. Не всі підбирають 500 вон.
-Що нам із ними робити? -Годі.
Що веселого ми можемо зробити?
-Я така щаслива. -Прошу, годі.
Я у захваті!
Не слід робити це тут.
-Я знайшла 500 вон! -Можеш припинити?
Я знайшла 500 вон. Що не так? Агов!
Це я вперше знайшла 500 вон.
-Не забирай їх. -Я поверну тобі пізніше.
Тільки поглянь. Можна зіграти безкоштовний раунд на ці гроші.
Хіба життя не чудове?
Може, ми зараз страждаємо, але в нас є потенціал.
Щойно ми почнемо знову працювати, люди про нас дізнаються.
Хай що люди кажуть, що ми лікарі, які рятують життя.
-Коли ви закінчите? -Що відбувається?
Ми сто років чекаємо.
І чому це? Вам слід іти додому й вчитися.
У мене й так добрі оцінки.
Вчитель сказав, що можу стати суддею, прокуроркою чи лікаркою.
Я виросла й уже стала лікаркою.
Не бреши. Які лікарі грають у відеоігри?
Агов, а чому лікарі не можуть грати?
Ми обоє лікарі. Анестезіологиня й пластичний хірург.
І донедавна я працювала у великій лікарні.
Може, підемо в караоке? Востаннє тобі там сподобалося.
Я хочу заспівати для тебе пісню. Ходімо.
-Що? -Ходімо. Уставай.
Тепер ваша черга.
Я саме мала побити свій рекорд.
-Я знаю. -Набрала найбільше очок…
-Чому ти хочеш заспівати для мене? -Тобто…
Тобі було цікаво, яку музику ми тоді слухали.
Тому я заспіваю кілька пісень, щоб ти відчула ностальгію.
Слухай уважно. Ця пісня з тих часів.
Я плакав багато, коли ти пішла
Я був таким самотнім
Я не побачу більше тебе?
Я думав, що зустріну іншу І легко тебе забуду
Яка дурна думка
Ти казала
Що любиш тільки мене…
Що?
Це він про мене?
У тебе все гаразд Після того як ти пішла від мене?
Гей!
Можеш заспівати іншу пісню?
У мене вуха болять.
Вуха болять?
Гаразд.
Познайом мене з кимось милим
Із тим, хто може бути Ніжним і пристрасним
З кимось, хто буде
Щиро любити мене…
Що? Це він знову про мене?
Божечки.
Я б хотів
Познайомитися з кимось милим
Що з ним таке?
Боже, тут гаряче.
Навіть найзвичайніші речі…
Чому ти раптом стала така скута?
Ти сказав, що хочеш заспівати мені пісні,
але я не знала, що це буде зізнання.
Я зрозуміла, що тобі важко приховувати свої почуття.
Але ти казав, що не готовий.
Я поставила свої почуття на паузу, щоб ти не почувався незручно.
А потім ти взяв і зізнався.
«Зізнався»? Коли це?
Там. Ти дивився на мене, поки співав.
Коли я таке робив?
Тоді, коли співав…
Ти казала, що тільки ти мене любиш
Так, але я співав не тобі. Це слова пісні.
Тож…
Ти казала, що тільки ти мене любиш
А як же та інша пісня…
Ти щиро мене любитимеш
Хтось, хто
Щиро мене любитиме
Я просто пожартувала.
Що це?
Ти подумала, що я зізнавався в коханні, коли я просто співав.
Це неправда.
Я просто жартувала.
Закладаюся, це не так. Думаю, ти неправильно мене зрозуміла.
Серйозно? Я ж заперечила.
Ти зараз такий дітвак, дражниш мене.
Я забираю свої слова назад. Ти мене не цікавиш.
Ти знову це кажеш. Гей, чому твій інтерес такий неглибокий?
Чому такий непостійний?
Про що це ти?
-Слухай, Ха-ніль. -Чого ти хочеш?
Дякую.
Ти весь день намагалася підбадьорити мене.
Дякую.
Що ж…
Я знаю, як жахливо бути в депресії.
Але…
Це справді не було зізнанням.
За кого ти мене маєш?
Думаєш, я б зізнавався в коханні в залі відеоігор чи караоке?
Може, це тому, що ти все життя була самотня, але ти така недосвідчена.
Не сміши мене. Усе життя самотня? У мене були партнери.
Я вже була в трагічних, відчайдушних і сумних стосунках.
Ясно.
Йо Чон-ву?
Це ж ти, правда? Зі старшої школи Йонвон?
Так, але хто…
-Ти… -Так, третя за успішністю учениця!
Я така рада зустріти…
А ти та дівчина з Пусана, яка божеволіла через навчання? Так?
Так.
Тебе звати Нам…
Нам… Щось таке природне.
Нам Ба-да? Нам На-му? Байдуже!
Я однаково така рада вас бачити!
Повірити не можу. Наша зустріч — це доля.
Вип'ємо кави разом?
-Звісно. -Так.
А чому ви тут?
Поруч є кафе? Ходімо.
Добре.
Неймовірно.
Повірити не можу, що натрапила на вас.
Не думала, що ви підтримуватимете зв'язок.
Ми живемо в одній околиці, тож зустрілися.
Ясно.
Я приїхала на зустріч.
Як твої справи?
У мене все добре.
Я була другою…
Третьою за успішністю, коли ти перевелася.
Але різниця між нами була досить велика.
А як ви?
Усе вийде. Я бачила тебе в новинах.
Звісно, бачила. Про це всі говорять.
Хіба третє засідання не за два дні?
Боже, ти навіть дату знаєш?
Я хвилювалася, тому стежила за новинами.
Ліки, які перешкоджають згортанню крові?
Чула, пацієнтка їх довго вживала.
А ти знайшов схожу справу в минулому.
Хіба це не дасть тобі перевагу в суді?
Видно, ти в курсі новин.
Це Ха-ніль знайшла ту дисертацію.
Правда вийшла б так чи інак.
Бо правда завжди виходить.
Та й у тобі я ніколи не сумнівалася.
Дякую за віру в мене.
Колишні однокласники найкращі.
Ми були не просто однокласниками.
Що?
Ми цікавилися одне одним.
«Цікавилися»?
Ми?
-Не пам'ятаєш? -Серйозно?
Смачного.
Ти завжди давав мені додаткові сосиски, коли роздавав їжу.
А ще добре ставився до мене, коли в 20 кращих учнів
був власний клас для навчання.
Чоне-ву. Можна позичити твою гумку?
Можеш лишити собі.
Лишити собі?
Не пам'ятаєш, як віддав мені свою гумку, коли я просила її позичити?
Тоді я з'їла купу сосисок.
І які хлопці фліртують за допомогою гумок?
Тобто та годі.
Ти й далі виявляв до мене інтерес,
тож через це в мене з'явилися почуття до тебе.
Боже, я забагато базікаю.
Але це в минулому, так?
Боже, мені шкода. Думала, це стіл.
-Слухай, ти ж теж це пам'ятаєш? -Я не певен.
Не знаю, що це, але ти не мусиш мені казати.
Пам'ятаєш, як ти штурхав і тицяв учнів, які мене ображали?
Штурхав?
Про що йдеться?
Ти підходив до учнів, які мене ображали,
а потім бив їх.
Швидше, знімай.
Що ви робите?
Що?
Хто ти?
Агов.
Я поставив тобі запитання.
Геть від мене.
Я почувалася головною героїнею роману.
Він тоді був таким крутим.
І досі такий.
Уже пізно. Підемо?
Я маю готуватися до суду.
Гаразд.
Я б хотів заплатити.
-Гаразд. -Він змінив номер?
Імовірно, ні.
Як думаєш, якщо напишу йому, він згадає наше минуле?
У нас стільки спільних спогадів.
Ясно.
Було приємно зустрітися з вами сьогодні.
Зустріньмося після суду.
Звісно. Добре.
Тримайся там. Я в тебе вірю.
Дуже тобі дякую. Приємно було зустрітися.
-Ти маєш іти. -Бувай.
Бувай, Нам…
Бувайте.
Зі мною ти був таким холодним,
але з нею поводився, як герой роману.
Я не певен.
-Не можу пригадати. -Не можеш?
Не пам'ятаєш, хоча виявляв до неї стільки інтересу?
Твій інтерес слабший і мінливіший.
-Бачиш… -Агов.
Пам'ятаєш, мені ти тоді подавав лише болгарський перець?
-Що? Правда? -Так. Правда!
У мене чудова пам'ять.
А їй ти давав усі сосиски?
Тебе буде покарано за дискримінацію нас через їжу.
Сором тобі!
Що з нею таке?
Чекай…
Це було дивно.
Мені було байдуже перед колишньою однокласницею, що я безробітна.
Мене охопили дитячі ревнощі…
Ревнощі? Що за абсурд.
Це божевілля.
Та ну!
Це боляче. Божечки!
Коли я дав їй стільки сосисок і гумку?
Смажені сосиски та овочі.
Не давай мені болгарського перцю чи цибулі, друже.
І мені. Я хочу тільки сосиски.
Їжте, що даю, друзі. Смачного.
-Дай мені багато їжі, щоб я виріс. -Вибач, але ти вже не ростеш.
Смачного.
У тебе все вийде.
Смачного.
Що таке?
Не маєш гумки? Позичити тобі мою?
Я тобі трохи відріжу.
Нам треба вчитися весь день. Хвилинку.
Оце стільки?
Тримай.
Що не так?
Сумніваюся, що в тебе там є помилки, тож багато тобі не треба.
Я маю рацію?
Забудь.
Тримай.
О ні. Упала.
Чоне-ву.
Можна позичити твою гумку?
Можеш лишити собі.
Лишити собі?
Навіщо я це зробив?
Я не дивлюся на людей, які мене не цікавлять.
То навіщо?
Завтра розпочнеться третє судове засідання у справі про смерть спадкоємиці казино.
Під час попереднього судового засідання свідок з боку Йо відмовився з'явитися…
Боже, що з нею? Це дратує.
Ха-ніль, тобі не цікаво, хто й чому мене дратує?
Ні, анітрохи.
Але ти однаково маєш мене вислухати.
Маєш бути слухачкою.
Річ у тім,
що є дівчина, якою я цікавлюся.
-І почуття взаємні. -То зустрічайся з нею.
Я не в тому становищі, щоб із кимось зустрічатися.
-Я безробітний. -То знайди роботу.
Зараз це не має значення. Я зараз не в тому становищі, щоб зустрічатися.
Тому я хотів запросити її на побачення,
коли знайду роботу або успадкую цю будівлю.
Але вгадай що?
Вона найкраща подруга дівчини, з якою я фліртував у старшій школі.
Що? Дівчини, з якою ти фліртував у старшій школі?
Так, тому вона зараз сильно ревнує.
Але я трохи збентежений.
Чому вона поводиться по-дитячому й ревнує через флірт?
Усе в минулому.
І ми ж не були в стосунках.
І вона навіть не моя дівчина поки.
-Ти не згодна? -Ти маєш рацію.
Також
я піднявся у своїй грі.
Лишилося виграти один матч до наступного рівня,
і я був цілковито зосереджений.
Це дуже важливий для мене час.
Я зараз такий засмучений.
Я й так стресую через усе це.
Ревнувати до того, що було у старшій школі, незріло.
Чи були в нього сумніви? Будь ласка, скажіть щось.
Якщо ти вже кажеш, це трохи…
Не трохи. Вона просто огидна.
Та вона просто шмара.
Не будь таким суворим. Певна, у неї є свої причини.
-Дядьку Те-соне. -Пане.
Ходжу сюди десять років, а ніколи не була така розчарована.
Ми не купуватимемо у вас більше їжу, якщо таке ставлення до постійних клієнтів.
-Боже! -Боже, я така зла.
-Як це злить. -Пані, бачите…
Наступного разу ми обслужимо вас краще.
Дядьку Те-соне, що відбувається?
Сьогодні до нас у ресторан прийшов інфлюенсер.
Мені було байдуже. Я однаково ставлюся до клієнтів.
Ця робота не робить тебе особливим.
Так.
Але ті клієнти поскаржилися,
що я дав більші пельмені й більше огірка тому інфлюенсерові.
Тому засмутилися.
Ми не можемо завжди подавати однакову кількість огірка.
Вони засмутилися, бо отримали менше їжі?
Агов. Пам'ятаєш, мені ти тоді подавав лише болгарський перець?
-Що? Правда? -Так. Правда!
А їй ти давав усі сосиски?
Тебе буде покарано за дискримінацію нас через їжу.
Сором тобі!
Може, вони засмутилися не через кількість отриманої їжі.
Може, відчули образу, бо означають для вас менше,
ніж інфлюенсер.
Але вони не мали його бити.
Це правда.
Порядні люди так не роблять.
-Ти так думаєш? -Так.
Що ти тут робиш?
Прийшла допомогти, бо твій працівник на неповний день звільнився.
Усе гаразд. Просто йди й відпочивай, лікарко.
Мені потрібна тільки твоя мама.
Добре.
Дядьку Те-соне. Збереш мені трохи пельменів?
Я з глузду з'їхала. Усе це перед слуханням…
«Поїж. Вибач за вчора».
«Хочеш трохи? Мій дядько приготував пельмені».
Я…
«Хочеш трохи?»
-Що ти робиш? -Божечки!
Хочеш трохи? Пельмені приготували цього дядька. Ні.
Мій дядько приготував ці пельмені.
Поїжмо разом.
Мабуть, їм добре.
Імовірно, думають, що їхнє кохання триватиме вічно.
-Вітаю. -Я тут.
Вітаю.
Ви давно чекаєте?
Ні, щойно прийшла.
Замовимо щось?
То звідки ви мене знаєте?
Так.
Три місяці тому я започаткував власний канал на NeoTube.
Я не копіював Йо Чона-ву.
Йо Чон-ву, національний… Ні.
Знаєте Йо Чона-ву, колишнього національного лікаря?
Так.
Гаразд. Я не намагався нікого копіювати.
Започаткував його, бо мені було нудно.
Потім одного дня
хтось на мене підписався.
-Правда? -Так.
І хтось із таким само іменем захотів на побачення наосліп.
Справді?
Так. Це були ви, пані Лі Гон-ран.
-Що? -Що?
«Лі Гон-ран»?
-Так. -Лі Гон-ран?
Якщо чесно,
я не знав, чи ви та людина.
Тому хотів запитати у вас сьогодні.
Це не я.
Як ви знаєте, побачення наосліп було непорозумінням.
Я не підписувалася на ваш канал.
Справді?
Так, для початку, я рідко щось дивлюся на NeoTube.
-Погляньте. -Не варто мені показувати.
Я ні на кого не підписувалася.
ЖУРАВЛІ З ПРОСТИРАДЛА
-Ви підписалися на мене. -Що?
Цього не може бути.
NEOTUBE НЕЩОДАВНО ПЕРЕГЛЯНУТЕ
Сьогодні ми складатимемо журавля…
Що це за ідіот?
Ніхто не дивитиметься.
МІКЕЛАНДЖЕЛО ХІРУРГІЇ ПІДПИСАТИСЯ
Певно, я здуріла. Нащо я на це підписалася?
Божечки, певно, я збожеволіла.
-Маю відписатися. -Заждіть.
Ви не маєте цього робити.
Чому я на це підписалася?
Мені незручно.
Не варто.
Ваші відео не на мій смак, але певна, у вас буде багато підписників.
Мені це не потрібно. Я не намагаюся бути як Чон-ву.
Чому ви весь час його згадуєте?
Якщо подумати, ви обоє пластичні хірурги. Ви знайомі?
Що ж,
ми обоє навчалися в НУК.
Але ми не такі близькі.
Рада, що ви не близькі з цим покидьком.
«Покидьком»?
Чон-ву не погана людина.
Та ні, погана.
Я певен, це не так.
Певно, ви бачили новини, але це була просто медична помилка.
Він не з тих, хто вдає невинного, завдавши комусь шкоди.
Ідеться не про це.
На фоні скандалу він фліртує з жінками.
Він ніколи ні з ким не фліртував!
Ви це бачили? Бачили?
Думала, що ви з ним не близькі.
Забудьте про це. Я іду.
От і добре. Це неймовірно.
Що? Це бабка.
-Що? -Зачекайте.
Стійте тихо.
Що? У чому річ?
Хвилинку. Вибачте.
-Що це? -Стійте.
Що? Що це?
-Що ви робите? -У вас на голові бабка.
-Що? -Мій син дуже любить комах.
-І що? -Вибачте.
-Ходімо в канцелярську крамницю. -Навіщо?
-Купити контейнер. -Що?
Ви це зараз серйозно?
Прошу! Мені дуже пощастило знайти її.
-Ходімо негайно. -Чекайте.
-Обережно. -Ми йтимемо отак?
-Де крамниця? -Поруч!
Приємне поєднання.
Пельмені з пивом непогані.
-Правда? -Так.
Саме це я їм і п'ю, коли в мене стрес.
А зараз у тебе теж стрес?
Ти сердишся через третю за успішністю ученицю.
Я б не сказала, що серджуся.
Я просто ревную.
Ти мене цікавиш,
але я почула, що між вами щось було.
Побачила, як ви трималися за руки, і це було паскудно.
Це вперше я відчула ревнощі.
І це взагалі неприємно.
Я почувалася невдахою. Ненавиджу таке.
То що ти робитимеш?
Перестанеш цікавитися, бо почуваєшся так?
Ні, не зовсім.
Просто це складно.
Ми вчили про амбівалентність.
Коли співіснують суперечливі почуття.
Отак я почуваюся.
Я так страждаю через те, що безробітна та п'ю ліки.
Але я і далі думаю про тебе й хвилююся.
До того ж ревную.
Не знаю, чи правильно це робити.
Я не впевнена.
Я почуваюся так само.
Знаю, що не маю так почуватися,
але не можу контролювати почуття.
У мене сотні речей, які я хочу висловити, але стримую себе.
Що саме ти хочеш висловити?
Просто певні речі.
Які саме? Скажи мені хоч одну.
Ти мені подобаєшся.
Не викидай цей пельмень.
Я не викидала. У мене серце забилося… Ні. Я була заскочена зненацька.
Я серйозно.
Я тримаюся лише завдяки тобі.
Ти як ліки за рецептом.
Я не звертався до лікаря попри мій ПТСР.
Можливо, це було через тебе.
Може, я не ходив туди, бо ти допомагала мені щоразу зводитися на ноги.
Щойно все вирішиться,
я офіційно зізнаюся тобі в коханні.
Не в залі відеоігор чи караоке.
Що? Ти думаєш, що від цього в мене калататиме серце?
ОРИГІНАЛЬНИЙ ПУСАНСЬКИЙ МІЛЬМЕЙОН
Клянуся, що в мене ніколи не було нічого з третьою за успішністю ученицею. Ніколи.
Гаразд.
Я ревнувала, але пишаюся тобою,
бо ти покарав тих, хто потай знімав фото.
Вони на це заслужили.
Чому хтось робить фото потай?
Ну, гадаю, тому що хочуть щось побачити.
«Щось побачити»?
Якщо чесно,
у моїй клініці хтось потай записував…
Чоне-ву.
Привіт, що тебе сюди привело?
Та нічого. Просто прийшов.
Як справи?
Добре, гадаю.
Залишу вас поговорити.
Ходімо туди.
Минулого разу я був різкуватим.
Коли?
Коли сказав, що я не маю бути щасливим?
Так.
Проте ти маєш рацію.
Але…
Мене збентежила твоя холодність.
Але я знаю краще, ніж інші…
що я не в тому становищі, щоб бути щасливим.
Тому не свари себе.
Знаєш, я сказав це тільки тому, що дбаю про тебе.
Звичайно.
Що дивишся?
Бачиш…
Пам'ятаєш, хтось заліз на дах ресторану з мільмейоном?
Так. Хтось вдерся туди, але нічого не взяв.
Саме так. Ми перевірили камери поруч, але не змогли нічого знайти.
Проте знайшли мотоцикл, який проїздив повз.
Водій щойно надіслав мені запис із реєстратора.
Гей, хтось вийшов із цієї будівлі.
Упізнати цю людину легко не буде.
Чоне-ву, тебе досі немає?
Ти досі із Кьоном-міном?
Божечки.
Він мав би зачиняти двері.
Боже, навіть вікно відчинене.
Він надто розслаблений як на людину, до якої вдиралися.
Вибач.
Оце так безлад.
О боже.
Що це?
Хто ти? Чому ти за мною стежив?
Чорт.
Вибач.
Чорт.
Це кулькова ручка.
Що? Чому вона не працює?
Якого біса?
Хто ти?
Я запитав, хто ти!
ЛІКАР У КРИЗІ
Як ти трималася весь цей час?
Але я отримав дещо цінне теж.
Анестезіолог, який був у операційній, і далі мене непокоїть.
Думаєш, ці люди з Макао найняли бандитів, щоб позбутися його?
Що з тобою?
На відміну від щастя, яке іноді здавалося неявним…
Чоне-ву, де ти?
…присутність нещастя завжди очевидна.
Переклад субтитрів: Альбіна Саженюк