DOCTOR SLUMP
Passa! Här!
Hitåt!
Yeo Jeong-woo!
-Yeo Jeong-woo! -Yeo Jeong-woo!
På den tiden tyckte jag att tjejer i Seoul hade konstig smak vad gäller killar.
"Hur är det coolt?"
"På vilket sätt är han snäll?"
Jag förstod mig inte på tjejerna som föll för honom.
Detsamma gällde för mig.
Jösses.
Ha-neul är verkligen söt.
Baserat på utseendet,
är hon den sötaste tjejen i klassen. Nej, i hela skolan.
Slåss mot mig.
Stå inte i min väg. Hallå.
Nej,
jag förstod mig inte på killarna som sa att Ha-neul var söt.
Men nu
är jag ju glad att ha dig vid min sida.
Varför ser jag dig
och känner mig lättad?
RESTAURANG GRISFÖTTER
Varför är du den första jag tänker på när jag är ledsen?
Du kommer att klara det bra, oavsett var du är.
Varför ger dina ord mig tröst?
Dejten var en flopp.
Va?
Jag berättar det här först nu.
Men jag var glad att höra det.
Om jag ska vara ärlig…
…så rusade mitt hjärta.
Vad är det med oss
på sistone?
DOCTOR SLUMP
Och vad gör du här?
Ja…
Jag tänkte att du kanske var ledsen, så jag kom.
Hur visste du att jag var ledsen?
-Va? -Du visste att intervjun ställts in,
eller hur?
Du förstår…
Så du säger att det var Kyung-min som berättade allt för sjukhuschefen?
Jag fick inte ens chansen att gå på intervjun på grund av honom.
Men han gjorde det inte för att vara elak.
Rykten sprids snabbt, så alla skulle få veta.
Och du skulle ha lidit mer om de fått reda på det senare.
Ja, det är väl sant.
Förresten…
Varför kom du hit?
Va?
Inte ens vänner skulle åka så här långt.
Vem åker hela vägen till Hwabon?
Jag…
-Jag kom för att besöka stan, så vadå? -Va?
Det är sant att jag var orolig för dig.
Jag funderade på att vänta i Seoul. Sen fick jag en idé.
Jag har aldrig besökt Hwabon förut.
Så eftersom du känner dig nere,
kan vi väl ta lite frisk luft och njuta av god mat?
Så, ja. Jag är här för att se mig omkring.
Visst. Ett turistbesök.
Nästa.
Kommer.
-Vadå? -Du ville ju se stan?
Va?
De har en reseguide. Jag hämtar en.
Nej, jag…
Visst…
Menar du allvar?
Och jag som nästan föll för honom.
Varför kom jag hela vägen hit?
Jisses.
Kom igen. Skynda på.
Jag kommer.
Sisten till nästa ställe får en fingersnärt i pannan. Är du på?
Visst, vi gör ju ändå ingenting särskilt. Jag är på.
På era platser…
Färdiga…
Jag har inte ens sagt "gå" än. Du fuskar!
Jag fuskar inte!
Jag ger mig själv ett försprång, eftersom du är snabbare än mig!
Försprång? Skitsnack.
Hallå!
Vadå?
Hallå!
Herregud.
Varför dröjde det så?
Mina byxor kom i vägen.
Kom igen. Fram med pannan.
Okej, då. Ge mig en fingersnärt.
Ska vi ta en bild?
-Jag vet inte. -Varför inte?
Du har aldrig varit någonstans. Du har säkert inga foton.
Ställ dig där borta. Kom igen.
-Okej. Visst. -Okej. Där borta.
Snyggt. Okej.
Perfekt. Till och med fåren poserar.
Okej. Ett, två, tre.
Ge mig ett leende.
Okej. Ett, två, tre.
Så där, ja. Snyggt. Ett, två, tre.
Jättebra! Ett, två, tre!
Den blev fin.
Kolla. Fint, va?
Jag skickar dem sen. Kom igen.
Vi måste ta ett foto ihop. Tycker du inte det?
På oss?
Okej, jag tar det nu.
Okej. Ett, två, tre.
-Vi ser ut som främlingar. -Det är vi.
Nej, ännu värre.
Vi kan väl le i alla fall?
-Okej. -Okej, då.
Ett, två, tre.
De här fotona ihop är… inte illa alls.
Vad gör du? Vad tittar du på?
-Va? -Vänta.
-Varför zoomade du in på mitt ansikte? -Jag…
-Jag kollade efter brister. -Va?
Du, har du funderat på att prova botox?
Vad säger du? Jag fixar det.
Glöm det.
Fixa du ditt liv först.
Tack för idag.
Va?
Jag hade nog bara bölat om det inte vore för dig.
Så tack.
Så… känns det bättre nu?
En del av mig tycker att det är bäst så här.
Jag vet inte om jag ville det här eller skämdes över att vara arbetslös
och bara tog vilket jobb som helst.
Jag är inte redo att börja jobba än. Det var bäst så.
Okej.
Vänta bara, så hittar du ett bättre jobb när du är redo.
-Okej. -Bra.
-Sista tåget går väl kl. 21.00? -Om tio minuter.
Vi hinner.
-Mår du bra, pappa? -Jag mår bra.
-Pappa! -Ursäkta.
Kan du höra mig?
-Jag är läkare. Vad hände? -Ja…
Min pappa har tidigare opererats för hjärtinfarkt.
Han har en pacemaker, men den börjar bli gammal.
-Det förklarar saken. -Ring 112.
Okej.
Jeong-woo.
Vad är det?
-Jeong-woo, hämta defibrillatorn. -Va?
Okej.
Pappa. Snälla, vakna.
-Den är redo. -Backa undan.
Igen.
Ett, två, tre, fyra, fem, sex, sju, åtta…
Jösses, tack och lov.
Var försiktig, du med.
Vi agerade omedelbart, han andas och kommer att klara sig.
Tack. Tack så mycket.
112 AMBULANS
HWABONS TÅGSTATION
Hoppas han klarar sig.
Du, Jeong-woo.
Ja?
Vad tänker du på?
Det är inget.
Du.
Sista tåget har gått. Vad gör vi?
-Bra fråga. -Ska vi vänta och ta första tåget?
Klockan fem på morgonen?
-Vi kan inte vänta i sju timmar. -Vad ska vi göra?
Vi får sova här.
Vi sover här inatt.
Kom.
Va?
Hur kan hon vara så rättfram?
ÖPPET
STÄNGT
Är Ha-neul inte hemma än?
Nej.
Jag undrar hur intervjun gick.
Hon är inte hemma och har inte ringt mig heller.
Det gick säkert bra.
Hon sa att jobbet praktiskt taget var hennes.
Hon ville vila. Jag borde inte ha skämt ut henne inför familjen.
Jag känner mig hemsk som tvingade henne att åka.
Hon är inte någon som gör saker för att hon tvingas till det.
-Hon valde att åka. -Men ändå.
Jag hoppas att hon inte är ledsen.
Kom igen nu. Vi går upp.
Upp med hakan.
VÄLKOMMEN
HWABONS TURISTHOTELL
Tack.
Hejdå.
-Har ni några rum? -Ja.
Två. Vi vill boka två rum.
Jag förstår. Vi har faktiskt två rum kvar.
Men vi håller på att städa ett av dem. Gästerna åkte precis.
Det lär ta en timme.
En timme?
Vi kan väl samsas i en timme? Eller?
Visst.
Är det här badrummet?
Kolla, en kyl.
Jösses, vad mycket öl.
Ska vi ta en öl medan vi väntar?
Ska vi det?
Jag är trött och har ont i benen.
-Sätt dig, du med. -Va?
-Känn dig som hemma. -Okej.
-Herregud! -Jösses!
-Vad i… -Åh.
Du.
Låt mig säga vad jag tycker om dig.
Jag är inte attraherad av dig,
utan ser dig som en kropp. En organism. Protein. Något i den stilen.
Är jag bara protein i dina ögon?
Än sen? Vill du att jag ska se dig som man?
Är du galen?
Om du gör det, bryter jag kontakten med dig.
Samma här. Vår vänskap skulle ta slut.
Jösses, vi är äntligen överens.
Precis, så vi behöver inte känna oss generade. Vi tar en öl.
Okej.
Jösses.
Vilken hektisk dag.
Jag fick inte gå på intervjun,
men jag räddade någons liv.
Och nu sover vi här inatt.
Det kändes konstigt tidigare.
Jag kände mig värdig igen.
Det kanske var menat att vi skulle komma hit och rädda honom.
-Nämen. -Va?
Hur vågar du gäspa när jag säger nåt viktigt?
Jag kunde inte rå för det.
Dina ord gör mig sömnig.
Och det kommer från dig som knappt sover.
-Som knappt sover? -Har jag fel?
Du joggar varje morgon, så jag trodde det.
Jag förstår.
Jag brukade sova mer, men…
Men vad?
Har du svårt att sova nuförtiden? Insomnia?
Strunt samma.
Varför vill du inte berätta?
Jisses.
KONG WOL-SEON
Jag glömde ringa henne.
-Jag går ut och pratar. -Okej.
Skynda dig, annars dricker jag allt.
Gör som du vill.
Hej, mamma.
Jag stannar här inatt.
Luften är så frisk här.
Intervjun?
Jag berättar när jag kommer hem.
Okej. Godnatt.
Va? Varför ringer alla mig?
Vad vill du?
Vad tror du? Hur gick det på intervjun?
Gick det bra?
Inte alls. Jag fick inte träffa sjukhuschefen.
Allvarligt? Sa Kyung-min verkligen det?
Vad sa han som fick dem att ställa in intervjun?
Och Jeong-woo gjorde fel.
Varför tjalla på honom?
Jag har rätt att få veta.
Och han ville inte tjalla.
Han försökte bara förklara varför han kommit till Hwabon…
Va?
Är han i Hwabon?
Han kom för att se stan.
Det är en ursäkt.
Det är uppenbart att han gillar dig.
Han var orolig och ville trösta dig.
Var inte löjlig.
Det är jag inte!
Han bjöd med dig för att se soluppgången.
Sen åkte han till Hwabon för din skull.
Han är helt klart kär i dig.
Hundra procent säker.
Nej, det är han inte.
Nej, 200 eller 300 procent.
Var det allt, lägger jag på.
Varför pratar hon strunt så där?
Varför är det så varmt här?
Hon slutar inte blöda!
Kompress och elastisk binda!
Jag är tillbaka.
Hej. Välkommen tillbaka.
De har städat klart. Vila upp dig, så ses vi imorgon.
Kan du
tillbringa natten med mig?
Va?
Stanna här inatt.
Stanna lite till.
Ska vi…
…spela Go-Stop?
Va? Go-Stop?
Jag hittade de här korten.
Du har aldrig spelat det, va?
Jag kan lära dig.
Okej, visst.
Jag ska bara bära in väskan i mitt rum.
Okej.
Vad är det med honom?
Varför tog han tag i min handled?
Varför var han så förförisk?
-Hej, Jeong-woo. -Hej.
Tack.
Va? För vad?
Jag ville inte vara ensam.
Så tack.
-Ska vi börja? -Visst.
Förloraren får en snärt på handleden. Överens?
Dina handleder kommer att bli utnötta.
Och dina kommer att krossas.
Jag lär mig snabbt.
Okej.
Du, kom an bara.
-Kom hit. -Okej.
Okej.
Ta-da!
Jag lär dig grunderna.
Du behöver bara matcha korten som dras.
-Ser du denna gwang? -Ja.
Samlar du ihop tre, får du tre poäng.
Samlar du fyra, får du fyra poäng.
-Fem? -Fem poäng.
Nej, 15 poäng.
Samlar du tre fåglar får du en godori.
-Fem poäng. -Godori.
Sen har vi cheongdan, hongdan och chodan.
De är värda tre poäng.
-Okej. -Okej.
Nu börjar vi.
Jisses, vad dåliga mina kort är.
Ja. Så, ja.
Kolla! Jag har tre fåglar. Godori.
-Ett, två, tre, fyra poäng. -Fåglar?
Godori. Nio, tio, elva, tolv poäng.
Ett försök.
Ett försök?
Ta de alla!
Vilken besvikelse.
Det här…
Jag klarade det! En till! Okej.
Kör. Två försök.
-Okej. -Var ärlig. Du har redan spelat.
Nej, det här är första gången.
-Jeong-woo. -Ja?
Jag vill verkligen testa en grej.
Testa vad då?
Okej! Det var en övningsomgång.
Okej.
Ska vi börja på riktigt nu? Du är bra!
Jag krossar dig.
Säker på att du klarar det?
Hur ska du kunna slå mig 30 gånger?
Okej. Tre får duga.
Tre?
Va?
-Det här är kul. -Vi spelar igen.
Jag har varit snäll mot dig.
-Blanda ordentligt. -Du bad om det.
Det var märkligt.
Varför hade han svårt att sova? Varför tog han tag i min handled?
Varför bad han mig att stanna?
Jag hade så många frågor till honom.
Men jag lyckades inte fråga något alls.
Eun-jeong, frukost!
Vart ska du? Tillbringar du inte söndagen med mig?
Jag ska äta teokbokki med mina vänner.
Varför vill alla äta det nuförtiden?
Unga gillar det.
Visst.
-Pappa. -Ja?
Kan jag få lite pengar till frisören?
Visst.
Din önskan är min lag.
Det här är för maten.
Och det här för håret.
-Det här räcker inte. -Ska du inte klippa det?
Det räcker till en barnklippning.
Du fattar ingenting.
-Det var ett skämt. -Glöm det!
Eun-jeong!
Bin Eun-jeong…
Den där lilla…
Jag får inte ens skämta längre.
Grodmat.
Grodmat?
Vi kan nog hitta insekter här och där.
Titta där borta.
Vänta på mig, Jin-woo.
Vart ska du?
Va? Mamma, jag kan se en gräshoppa.
Kan du fånga den åt mig?
Okej. Jag fångar den.
Vänta lite. Kliv åt sidan.
Där är den.
Usch.
Mamma, använd händerna.
Händerna?
Ju-wons pappa använder händerna.
Men jag är rädd för insekter, Jin-woo. Jag ska försöka fånga den med nätet.
Där är den.
Fick den.
Mamma, det var ditt fel att den flög iväg.
Skit också.
Jisses.
Vi gjorde ju inget fel. Måste vi gå skilda vägar nu?
Jag förstår.
Men din mamma var orolig över vår resa till Sokcho.
Så vad ska hon säga om vår övernattning?
Det är ännu konstigare att vi går hem var för sig.
Gör bara som jag säger och oroa henne inte.
-Gå hem. -Visst.
-Vila upp dig. -Du med.
Mamma. Är Ha-neul hemma?
Jag vet inte. Hon har inte ringt.
BUSANS ORIGINALMILMYEON
Känns det inte olycksbådande?
Vadå? Vad är olycksbådande?
Jag har en känsla av att intervjun inte gick bra.
Varför då? Har hon ringt dig?
Nej.
Hon skulle ju berätta när hon kom hem.
Hon sa att hon snart skulle flytta dit för några dagar sedan.
Så vad vill hon prata om?
Hon vill nog inte berätta hur det gick.
Hon gör precis som jag gjorde när jag inte klarade min examen.
Jag tror inte att intervjun gick bra.
Tyst med dig. Vi frågar henne sen.
Det får vi veta så fort hon kommer.
Släng det här.
Plast.
Och burkarna.
Hej.
Kan jag hänga tvätten här?
Självklart. Hustaket är ditt.
Ja, just det.
Tack för hjälpen med min familj sist.
När du öppnar praktiken igen, kommer jag förbi och kikar.
Nej. Du behöver inte få något gjort.
Ljug inte.
Jag menar allvar.
Dina drag är harmoniska. De är naturliga och vackra.
Jösses, du vet hur man pratar med en kvinna.
Om Ha-neul var hemma skulle jag bjuda ner dig på lite frukt.
Men det är hon inte, så jag vill inte göra dig obekväm.
Har hon åkt någonstans?
Hon åkte till Hwabon igår och har inte kommit hem än.
Hon kanske stannar där en natt till.
Men du, vi kan väl grilla här någon gång?
-Visst. -Gå nu.
Hej, Ha-neul. Var är du?
Jag? Jag är hemma.
Är du hemma?
Nej, det är bullrigt.
Det är tv:n.
Jaha.
Din lilla stygging!
Varför gick du inte hem?
Aj, det gör ont.
Är det här du bor? Eller?
Varför gick du inte hem?
Det gjorde jag. Sen gick jag ut igen.
Jaså?
Okej.
Visa vad du går för.
Visst, kom igen, då.
Så? Var det allt?
Då går vi hem.
Va?
Vad är det? Varför är du förvånad?
Du förstår…
Jag gillar verkligen att umgås med dig.
Spelhallen, karaoke, Go-Stop. Jag insåg inte hur kul allt var.
Och?
Och… jag funderar på att ha lite mer kul innan jag går hem.
Du. Vad sägs om att åka till ett ställe?
Det här stället har inte förändrats ett dugg.
Minns du? Vi brukade springa längs den här vägen för att komma först.
Hur kan jag glömma det?
Kom, vi går till klassrummet.
Vårt klassrum? Får vi det?
Vem bryr sig? Vi kan sticka direkt om vi åker fast. Du är snabb.
-Jisses. -Kom igen.
Jag slår dig!
Det är overkligt.
Känner du dig också nostalgisk?
Ja.
Ja. Det här var min plats.
Och jag satt här.
Jag pluggade alltid så här.
Var inte löjlig. Du satt alltid så här.
"Jag måste plugga! Var stark!"
Inte alls.
Jösses.
Ja.
-Jeong-woo. -Ja?
Vad vill du göra om du kan gå tillbaka till att vara elev?
Jag vet inte riktigt.
Jag har aldrig tänkt på det förut.
Du, då?
Jag skulle vilja
göra om CSAT-provet. Resultatet gjorde mig ingen rättvisa.
Jag har alltid undrat över det.
Varför kuggade du på provet?
Du fick toppbetyg på övningsprovet.
Jag var riktigt sjuk den dagen.
Jag hade ont i hela kroppen.
Efter provet hade jag en känsla av att jag inte skulle komma in på skolan.
HANGUKS UNIVERSITET
LADDAR RESULTAT
RESULTAT PÅ INTRÄDESPROV
NAM HA-NEUL NAMNET FINNS INTE PÅ LISTAN
Jag blev helt förkrossad när jag såg resultatet.
Alla har alltid haft höga förväntningar på mig.
Och jag har alltid känt att jag måste leva upp till dem.
Och pressen
fortsatte även när jag blev vuxen.
Jag förstår.
Du uppoffrade så mycket.
Din barndom, att umgås med vänner,
relationer, fritidsintressen. Allting.
Du gav upp allt, så det är klart att du var förkrossad.
Jösses.
Vad tänker du på?
Inget. Kom, vi går.
Vill du gå hem nu?
Du undvek medvetet att gå hem.
Va?
Du visste inte hur du skulle berätta om intervjun för din familj.
Så du höll dig borta.
Hur visste du det?
Jag börjar förstå mig på dig.
Du är för hård mot dig själv.
Oroa dig inte för alla andra, utan ta hand om dig själv först.
Du måste må bra idag om du ska klara morgondagen.
Du frågade mig vad jag skulle göra om jag var ung elev igen.
Ja.
Om jag kunde resa tillbaka i tiden
skulle jag ge dig en kram,
för jag tycker synd om dig.
Skit också!
Är det någon här?
Jösses.
Vad händer?
Han är bara protein, så varför är mitt hjärta…
-"Protein"? -Herregud.
"Hjärta"?
Vad är det? Är protein bra för hjärtat?
Nej, jag menade inte så.
Är du tillbaka, Ha-neul? Hur gick intervjun?
Ni förstår…
Jag ska inte till Hwabon.
Varför då? Gick det inte bra?
Nej, intervjun gick inte så bra som jag trodde.
Och jag är inte redo än.
Jag behöver vila. Kan jag det?
Självklart.
Jag ville ändå inte att du skulle bo där.
Inte jag heller. Vem skulle då ge mig pengar?
Hitta ett jobb på ett sjukhus i Seoul.
Okej. Jag är på mitt rum.
Okej.
Det var enklare än jag trodde.
Jag borde inte ha stannat ute.
De var uppe och väntade på mig.
Så hur gick det?
Jag berättade sanningen.
Bra jobbat. Du är smart och förstod direkt.
Godnatt.
Du med.
KYUNG-MIN
Hej. Hur är läget?
Hej, har du något för dig imorgon?
-Imorgon? -Jag har något att berätta.
Vi ses på kaféet nära sjukhuset. Hejdå.
Hej.
Vad är det där?
En dold kamera på din klinik.
Vad menar du?
Jag hämtade filer där för två dagar sedan.
Det var då jag såg den.
Vem skulle göra så här?
EN HOPPFULL FRAMTID TILLSAMMANS MED FOLKET!
Om det fanns kameror överallt
bevakade de allt jag gjorde.
Vem skulle göra något sånt?
Hittade ni fingeravtryck?
Vi ska be myndigheterna undersöka dem omedelbart.
Dubbelkolla gärna på kliniken ifall jag missat några.
Okej.
Jag kan inte tro det.
Jag är faktiskt glad.
Jag kände mig hopplös som inte kunde göra något.
Men nu har vi något att utreda.
De kommer att undersöka alla anställda.
De lär säkert hitta något.
Tror du att kamerorna har något med fallet att göra?
Jag antar det.
Förresten,
varför sa du inget om kamerorna tidigare?
Jag var hemma hos dig igår, men du hade precis stuckit.
Nej, inte igår.
Varför sa du inget när du hittade kameran?
Hör på.
Jag trodde inte att kameran hade något med fallet att göra.
Jag trodde att det var ett skämt.
Det var därför jag väntade med det.
I vilket fall skulle jag inte ha känt till det om det inte vore för dig. Tack.
-Det var inget. -Okej.
-Du borde slå en signal till Ha-neul. -Va?
Du sabbade oavsiktligt intervjun.
Hon förtjänar en ursäkt.
Jeong-woo.
Gillar du Ha-neul?
Gör du det? För det verkar så.
Jag vet inte.
Och varför måste jag berätta det för dig?
Nej, det behöver du inte.
Men jag skulle bli besviken om du har känslor för henne.
Det är inte läge att vara lycklig.
BRAVO, MITT LIV FATÖL
Så berätta. Hade ni kul i Hwabon?
Ja, vi cyklade.
Cyklade?
Och vi åt.
Ni åt.
Och vi drack några öl.
Och sen hände det.
Herregud, nej. Vad menar du?
Erkänn. Varför är du så förvånad?
Erkänna, aldrig!
-Jag sa att vi är vänner. -Jaså?
Säker på att du inte skulle känna något
ens om ni sov på hotell tillsammans?
-Vad händer? -Va?
Sov ni på hotell?
Bodde ni på hotell tillsammans?
Nej. Vi tog sista tåget tillbaka.
Du är galen!
Det spelar ingen roll om ni sov tillsammans eller tog sista tåget hem.
En sak är säker, han har känslor för dig.
-Så är det inte. -Jo, det är det.
Män spenderar inte tid eller uppmärksamhet på någon de inte gillar.
Men med tanke på situationen, vet jag inte om det är bra.
Hur som helst gillar han dig.
-Hör du vad jag säger? -Lägg av.
Jisses.
Vad pinsam du är.
Ha-neul!
Så berätta nu! Hur åkte ni dit?
Hallå.
Ärligt talat
var jag nyfiken.
Varför åkte han dit?
Kan du
tillbringa natten med mig?
Vad menade han med det?
Jag skulle ge dig en kram,
för jag tycker synd om dig.
Varför får han mig hela tiden på fall med sina ord?
Jeong-woo!
Ha-neul.
Vad är det?
Jag har något jag måste fråga dig.
Hämta andan. Jag kan vänta.
Du…
Varför är du så omtänksam?
Va?
Du brukade vara barnslig och elak på gymnasiet.
Så varför tog du med mig till spelhallen, Sokcho och vår gamla skola?
Varför bryr du dig om mig?
Varför tog du
plötsligt min hand?
Varför bad du mig stanna?
Varför kom du till Hwabon?
Du bryr dig om mig.
Det är sant…
…eller hur?
För att vara ärlig…
Det är inte läge att vara lycklig.
För att vara ärlig? Vadå?
För att vara ärlig…
Jag har inga känslor för dig.
Jag var bara en bra vän.
Ledsen om jag förvirrade dig.
Jag ska tänka mig för.
Ni förstår…
Så…
Vi hörde allt…
Nej, inte alls.
Ni åt grismage.
Varför skulle ni grilla på taket?
Vi grillar alltid kött på takvåningen.
Men ändå.
Någon bor där nu.
Så varför…
Du förstår…
Jeong-woo sa att han ville grilla med oss.
Det var därför vi var där uppe.
Det här är inte bra.
Hon blev precis nobbad. Vad ska vi göra?
Vad pratar du om?
Hitta inte på en massa saker!
Hon blev inte nobbad.
Hon sa aldrig hur hon kände.
Hon sa att det var han som tog med henne till Sokcho
och tog hennes hand.
Hon ville bara veta varför han gjorde så.
Kom igen. Varför tror du hon frågade?
För att hon gillar honom.
Jag kan se det.
Hon är helt galen i honom.
Så ja, hon blev nobbad.
Du har rätt. Hon blev brutalt nobbad.
Det är över.
Hon gråter säkert just nu.
Ni har fel!
Hon blev inte nobbad!
Helvete.
Jag tror honom inte.
Varför behandla henne väl och åka till Hwabon om han inte gillar henne?
Vänta nu.
Har de tillbringat natten ihop igen?
Åkte de inte till Sokcho sist?
Jo. De var på en annan utflykt.
Vi bokade två rum. Två.
Och jag har inte känslor för honom.
Jag frågade bara för skojs skull.
Så sköt er själva.
-Okej. -Okej.
Jag känner mig förödmjukad.
Det här är inte rätt.
Det är fel.
Vad ska jag…
Hej.
Du pratade om att grilla någon dag.
Vad mycket damm det är där.
-Det är väldigt dammigt. -Ja, det är det.
Det är dammigt där också.
Det är bäst jag går.
Det är damm där också.
Okej, jag går!
Herregud.
Jag har slut på ingredienser. Ingen mer mat.
Jag ska till bibblan.
Vi har stängt.
STÄNGT
HAEBYEOLS BONDGÅRD GRÖNSAKER
Slut på ingredienser? Skulle inte tro det.
-Hej. -Hej.
Vad ska jag äta?
BACON TONFISK MAJONNÄS
Vilken tur jag har.
Jag kanske borde flytta?
Vänta.
Jag var nog galen igår. Ja, det var jag definitivt.
Som du vet är jag lite borta nuförtiden.
Jag kan inte tänka klart, så…
Hur som helst, missförstå mig inte.
Hejdå.
Hoppas att det inte känns obekvämt.
Självklart inte. Inte alls.
Hejdå.
Hur ska jag kunna fånga dem?
Vad är det där?
Försvinn!
-Ursäkta mig. -En insekt!
-Vänta lite. -Jag har en insekt på mig!
Lugna dig.
Du är bra på att fånga insekter.
Tack.
HOPE OB-GYN-KLINIK
"Lee Hong-ran"?
Känner vi varandra?
Vad är det med mig?
Jag inbillade mig saker och rörde till det.
Jag kan inte undvika honom för alltid.
Jag hälsar som vanligt nästa gång.
Okej. Jag klarar det.
Jag kan…
Nej, jag kan inte.
Jag är sen.
Ha-neul.
Du sa att det inte skulle bli obekvämt mellan oss.
Du förstår…
Jag vill bete mig som vanligt, men jag känner mig förödmjukad.
Jag har inte många vänner, så jag vet inte var gränsen går.
Jag kan inte skilja på vänskap och kärlek.
Så jag känner mig dum som missförstod allt och gjorde bort mig.
Ha-neul.
Anledningen till
att jag inte kan vara helt öppen…
…är för att det vore fel av mig.
Känn dig inte förödmjukad.
Ur vägen! Det är brådskande!
Ursäkta! Vi måste förbi!
Han föll nerför trappan.
Han slog i huvudet ordentligt. Åh, nej.
Jag hoppas han mår bra.
Vi har ännu inte sett några tecken på förbättring.
Du behöver tid att läka, så låt oss ta det långsamt.
Du klarar dig bra hittills.
Okej.
Just det.
Förändrades något i ditt liv efter olyckan?
Återupplever du olyckan i dina drömmar?
Eller känner du dig spänd om dagarna?
Nej, som tur är.
Vilken lättnad.
Att drabbas av PTSD efter att ha varit med om en allvarlig olycka är ganska vanligt.
Som en bilolycka eller ett fall.
Som läkare är du säkert bekant med det,
men en medicinsk olycka kan…
-Olycka? -Ja.
Många läkare som har varit med om medicinska olyckor utvecklar PTSD.
De får andningsproblem och blir bleka när de kliver in i operationssalen.
Deras händer darrar när de håller i redskapen
och de tål inte att se blod.
De är fast i det förflutna.
Jag förstår.
Anledningen till att jag inte kan vara helt öppen…
…är för att det vore fel av mig.
Jag har mardrömmar då och då.
Och i de drömmarna
gör jag mitt bästa för att rädda patienten.
Men i mina drömmar
dör hon varje gång.
Jag återupplever operationen hela tiden.
Jag hatar och klandrar mig själv för att jag inte lyckades rädda patienten.
Det är inte läge att vara lycklig.
Innerst inne kände jag likadant,
det var därför som hans ord var så smärtsamma.
Så…
HWABON
Kan jag någonsin vara till nytta för någon?
Är det rätt att jag…
…oroar mig för någon annan?
Hur kunde jag…
Ha-neul, vad är det för fel?
Vad är det?
Det måste ha varit smärtsamt.
Det är okej.
Allt kommer att ordna sig.
Jag kände hans smärta…
…som om den var min egen.
Jag kände hans sorg…
…komma över oss båda i det ögonblicket.
Ha-neul.
Jag borde inte vara glad.
Men trots det…
…saknade jag dig.
DOCTOR SLUMP
Jag håller mig stark tack vare dig.
Det är mer än bara vänskap.
Men jag kan inte säga att jag har känslor för honom.
Du är som ett receptbelagt läkemedel.
Va? Tror han att det här ska få mitt hjärta att rusa?
Vi har genomsökt hela kliniken utan att hitta några fler kameror.
Jeong-woo. Hur är det?
Min bror såg en man som följde efter dig upp på taket.
Vem är du? Varför skuggade du mig?
Undertexter: Ellinor Ledger