Serien bygger löst på Karl Lagerfelds liv.
Personer, relationer, handlingar och annat kan vara uppdiktade eller ändrade.
Detta har gjorts för dramaturgisk effekt och är inte avsett att skildra sanningen.
HÖSTEN 1973
Hallå?
Herr Lagerfeld? Det är Marlene Dietrich.
- Hur sa? - Marlene Dietrich. Talar ni inte tyska?
Karl!
Jo, madame Dietrich. Vilken ära.
Jag har hört mycket positivt om er.
Dietrich?
- Så roligt. - Jag är i Paris.
- Vill ni komma hit på te? - Hemskt gärna.
Avenue Montaigne nr 12. I dag klockan 18.00.
Jag kommer med största nöje.
Marlene?
Vi kan börja.
Tack. Vi har samlats för att tillkännage att vi har bildat en branschorganisation-
för mode och konfektion.
Vi är åtta stycken: fyra modehus och fyra konfektionsmärken.
Tanken är att förena vår traditionsrika spetskompetens-
- med den dynamiska kreativiteten hos ungt modeskapande.
Målet är att synkronisera våra säsongsvisningar-
- och stå enade mot internationell konkurrens.
Jag blir ordförande och madame Sonia Rykiel vice ordförande.
Ställ gärna frågor.
Madame Crescent, varsågod.
En del ser alliansen som slutet för haute couturen.
De har fel. Haute couturen leder, övriga följer efter.
Ni upphäver hierarkin. Ni delar bord med konfektionsindustrin.
Nej, vi är två grenar inom samma armé:
Kavalleriet och infanteriet.
Som på 1800-talet, när aristokratin allierade sig med den nyrika bourgeoisien.
Modehusen ger oss prestige och vi återupprättar deras image.
Fast den behöver inte återupprättas.
Det är konfektion som gjort franskt mode framgångsrikt på sistone.
Det är därför vi är här i dag.
Det är fel.
Fler frågor?
Vad tycker du?
- Tack. - Om de nya modellerna.
Härligt att vara i Paris och kunna åka till La Colombe d'Or.
De har renoverat hela stället och har nya fantastiska rum med utsikt över poolen.
Det var underbart! Vi skulle kunna åka tillbaka dit allihop i augusti.
Nu ska jag dit med Claude, så vi får se. Det lär bli en utdragen process.
Ursäkta... Jag är strax tillbaka.
För att vara allierade kommer ni lika bra överens som ryssar och amerikaner...
Det är Pierre i ett nötskal.
Som när ett spädbarn vill klappa en, men klappar till en.
- Han är aldrig tråkig, men har fel. - Jaså? Om vad?
Han behandlar oss som andra klassens modeskapare.
Om vi vore det skulle jag inte klä Marlene Dietrich.
Klär ni Dietrich? För Chloé?
Nej, för mitt eget märke. Skräddarsydda Karl Lagerfeld-plagg.
Tillverkar ni skräddarsytt?
Förlåt, kära Francine, men ni och ert magasin är precis som Pierre: snobbar.
- Vad syr ni åt henne? - Åt Dietrich?
En kostym.
Yves Saint Laurent lär inte bli glad.
Hon uppfann damsmokingen 30 år före Saint Laurent.
Äras den som äras bör.
Att Tysklands fixstjärna kläs av Tysklands främsta designer borde Vogue skriva om.
Hon avskyr journalister. Ingen får intervjua henne.
Jag vet.
Hör på...
Om ni lyckas få Marlene att ställa upp ger jag er fem sidor om er kostym.
Och en av mina bästa fotografer. Be er assistent kontakta min assistent.
Utmärkt. Då säger vi så.
Gärna sidekick, men inte assistent. Jag assisterar bara mig själv.
Vi kunde ju inte fläka ut vårt privatliv.
Vårt privatliv?
Hur mår det? Har du sett det på sistone?
När det gäller Dietrich kan jag ha tagit ut segern i förskott.
Ett litet dilemma...
Stannar du eller ska jag släppa av dig?
- Jag blir sen. Jag måste hem och byta om. - Efter Marlene äter vi hos mig vid nio.
- Jag lagar mat. - Du kan ju inte.
- Jag hinner lära mig. - Vi äter ute en annan kväll.
Nej, jag vill att vi äter hos mig, på tu man hand.
Sen när gör vi sånt, du och jag?
Vad menar du med "vi"? Du betalar min hyra, men bor med din mamma.
Så vad är jag för dig? En assistent?
Vad är det för fråga? Herregud... Nej, nej! Varför gör du så här mot mig nu?
- Jag måste jobba. Jag hinner inte nu. - Arbeit, Arbeit macht frei!
Skämta inte om det!
Jacques!
- Så stjärnskottet sköt i väg? - Ja.
- Vill du äta med mig i kväll? - Gärna. På La Coupole?
- Ja, eller ska vi följa med dem? - Nej, ingen bra idé.
- Varför inte? - Jacques, jag gör vad jag vill, men du...
Skulle Karl ta illa upp?
God kväll.
Den här vägen...
Så det är så ni ser ut, herr Lagerfeld?
Välkommen bland de stora. Du är inte den förste.
Karls vänner brukar svika honom och komma till oss.
Du är känsligare för att Delon är med.
Men Le Crépuscule är nåt helt annat.
Jag sätter på lite musik.
Daniel, kan vi få några vaktelägg? Något litet att äta?
Gillar du det?
Var har du gjort av Karls vänner?
De där amerikanerna var trevliga. Vulgära, men trevliga.
Ja, men nu är de borta med vinden.
En poet.
Hur träffades ni?
På en bjudning.
Han lämnade en misslyckad konstnär för en ny skyddsling.
Han tyckte om min rumpa.
Men han är rena blodigeln.
Han var känslig, och det är han än. Jag har gjort honom till en gud.
Ni är från Hamburg. Fin stadsdel, Blankenese.
Touché. Men jag växte upp i Schleswig-Holstein, på vårt släktgods.
En hanseatisk arvinge som nu gör modekläder i Paris.
Sedan 20 år. En dröm! I själ och hjärta är jag en äkta parisare och modeskapare.
Vet ni vad man säger om er?
Att pojken är ett underbarn som sprutar ur sig idéer.
Men man har visst inte sagt om mina idéer är goda...
Har ni en stil?
Får jag...?
Den här klänningen ritade jag som tolvåring...
...efter att ha sett er i Blå ängeln.
Och det här är ni...
...efter Det hände i Berlin.
Och det här är ni på Fritz Langs tid.
Den...
Och här...
...var jag 28 år.
Jag var er musa.
Det är ni fortfarande, madame.
Följ herrn ut.
Tack för sällskapet. Jag lämnade Tyskland för så länge sen...
Det var verkligen roligt att få prata vårt vackra språk.
Lagerfeld!
- Hur gammal är ni? - 35.
Om några dagar.
Har ni funnit den?
Vad?
Berömmelsen. Den man söker när man kommer till Paris som femtonåring.
Inte riktigt än.
Nej.
Marlene Dietrich Karl Lagerfeld 1973
Den här är bra! Jag lyssnade på den jämt när jag låg i flottan.
- Jag älskar den! - Dansar du inte?
Jag tittar på.
- Jag kan inte dansa. - Inte? Kom igen nu.
Om du bara visste...
Skål!
Ligger du med Karl?
Jag känner honom väl. Bättre än du. Han låter sig inte vidröras, som en oskuld.
- Så vad gör ni ihop? - Vad är det för prat om oskulder?
Är han impotent?
Blev han våldtagen som barn eller har han nån skamlig sjukdom?
Jag som trodde ni var Paris mest sofistikerade sällskap.
Yves.
Gör jag dig generad?
Generad... T.o.m. amerikanerna hade mer klass.
Han kanske inte gillar sex. Fast det gör väl alla?
Yves vet, men vill inget säga.
Jag vet inget alls.
- Jag var lika pryd som han när vi var 20. - Ni föraktar Karl men talar inte om annat.
- Vi tycker mycket om honom. - Vi är bara oroliga.
- Så mycket skönhet och ungdom... - Tycker du?
Synd att ingen får ta för sig.
Nej, Pierre, det är jag som inte vill röra Karl.
Jag ligger inte med folk jag beundrar.
Ska vi gå?
Du tog god tid på dig.
I ett år har jag väntat på att du ska prata med mig.
Ner på knä, ditt geni.
Ta det. Jag lär inte sakna det.
Hallå!
Du glömde en sak.
Vad blir jag skyldig? Du har väl nattaxa?
Sitter de bra? Snurra runt.
Ja.
Fint. Ta in 1 cm här. Det glipar lite.
Men de passar hans slanka höfter och får benen att se längre ut.
- Bra jobbat! Och så västen. - Jag hämtar den.
Du kunde ha duschat. Du stinker sex.
- Svartsjuk? - Nej.
Inte?
- Ska jag berätta? - Nej.
Inte?
Jättestilig och låtsas vara känslig.
Han gillar att bli hunsad.
Jag satte på honom hela natten.
Från elva till fem, nonstop.
- Jag gillar honom. - Det hade varit synd på allt sex annars...
Vill du veta vem det var?
- Vill du inte veta? - Är du tolv år?
Berätta om du vill. Jag bryr mig inte.
Yves Saint Laurent.
Jag skämtar.
Karl, jag skojar.
Fickor med passpoal.
Så där, ja.
Utmärkt.
Tack.
Karlito, är allt bra?
- Ja. - Allt väl?
Här kommer han! Ett ögonblick.
Marlene Dietrich.
- God dag. - Det stämmer att ni är idérik.
En fin dräkt, men det är scenkläder.
- Jag spelar inte teater längre. - Man kan klä upp sig ändå.
Jag fick världen att drömma.
Jag tänker inte förstöra allt genom att skylta med min mardröm. Jag vill ha...
...nåt mer diskret. Ett plagg till när jag ska tilldelas Hederslegionen.
Jag känner till er insats under kriget. Det vore en ära att få klä er inför det.
Kom hit på tisdag då.
Hur är hon?
Fantastisk!
Men det vet hon inte längre.
Francine!
- Fräckt av dig att komma i tid! Ohyfsat. - Helmut Newton.
Fotografen, vem annars?
Tre tyskar, den största skådespelerskan, den bästa fotografen...
Århundradets kostym.
Mineralvatten.
- Hur gärna vill ni ha Dietrich? - Hemskt gärna.
Hela min redaktion är redo.
Hon är inte direkt aktuell, men fortfarande ett ideal för läsarna.
En stark kvinna med sex appeal, men ändå anspråkslös.
Intelligent, elegant provokativ, självständig.
Vill ni verkligen ha henne måste ni ge henne mer än fem sidor.
- Tio? - Hela numret.
Det vore fint.
Saint Laurent är i form. En ny älskare?
Yves? Alltid. Vår nationalikon är en stor älskare - och älskad.
En sak är säker:
Ni tecknar inte på franskt manér.
En kostym måste inte vara tråkig.
Nej, nej, vad gör du här?
Jag följde mitt hjärta.
Du har inget val. Vill du komma in måste du kliva över mig.
Du får inte vara här.
Kasta ut mig, då.
Och de där är giftiga och ger fläckar. De förstör mina kläder.
Du ska få vackrare.
Du säger inget till nån.
Det är inget mellan oss.
Som herrn befaller...
Vogues chef bad mig intervjua er.
Men vad sägs om att bli chefredaktör för ett helt nummer, som Fellini?
Vad vill ni?
Ingenting, madame.
Vad...
...hoppas ni uppnå genom att göra den här kostymen?
Vill ni att jag ska prata om er?
Jag vill få visa vad jag kan.
Det är vad jag hoppas på.
För vem?
Er. Alla.
- Framför allt ett par personer. - Man ger er lillfingret, och ni...
Hur som helst...
Ni är ett tyskt krigsbarn som har lyckats leva i Paris.
Ni förtjänar lite hjälp.
Men...
...om jag ska ställa upp vill jag be er om en sak:
Låt mig inte se ut som en gammal gumma...
...utklädd till Marlene Dietrich.
Jag vill bära eländet med värdighet.
Jag gömmer mig varje dag, madame.
Jag har inte den här kroppen och är inte 35.
Men det är vad jag visar upp, för det är vad världen vill se.
Om folk såg mig så som jag är skulle de bara gå förbi.
Jag tänker inte låta er bära ert elände med värdighet.
Ni ska få bära det så som jag gör och så som ni levt hela ert liv:
Med stil!
Tro mig.
Så här skulle jag vilja leva jämt.
I ditt lilla kärleksnäste, och bara vara.
När du har rökt upp din joint får du gå.
Det var inte snällt sagt.
Har du dåligt samvete?
Han bryr sig väl inte?
Har ni legat med varandra?
Blä! Nej.
Har du sett honom ihop med nån?
Du ville ju inte prata om honom.
Har han alltid varit så här?
Hur menar du?
När vi var 20 kallade han sig Roland och skämdes över att vara tysk.
Och han var aldrig...
...tillsammans med nån?
Han lockades bara av dem som inte lockades av honom.
Karl har alltid varit ensam, tills han träffade dig.
Och nu är du min.
- Är du inte klok? - Hårdare.
Hårdare?
Marlene?
Fendi.
Jag ligger efter.
Päls, päls och åter päls.
Grattis på födelsedagen.
I förskott?
Det betyder otur.
Jag har alltid drömt om en sån. När jag såg den i Labories fönster-
- tänkte jag att ingen skulle våga bära en sån i dag - utom du.
Mamma?
Titta!
Stiligt!
Läckert!
Och Yves?
Vad är det med Yves?
Vad säger han om mig?
Inte vet jag. Vi träffas inte.
Vi har aldrig pratats vid, högst hälsat på varann. Nåt annat intresserar mig inte.
Han pratar ju knappt.
Vill du äta födelsedagsmiddag med mig?
Utan mamma.
- Menar du det? - Ja.
I morgon kväll efter fotograferingen med Dietrich.
Hemskt gärna.
Den stora dagen är inne, kära madame Dietrich.
God morgon, monsieur Lagerfeld.
Francine Crescent, Vogues chefredaktör.
Är det inte jag som är chefredaktören?
Jovisst, jag ville bara se till att allt är i sin ordning.
Ljuset som ni bad om.
Vi har även ställt i ordning ett rum där ni kan förbereda er i lugn och ro.
Då så...
Dags för själva huvudnumret.
Det är en första version. Om nåt behöver ändras, så finns Anita här.
Vågat!
Jag ville tänja på kostymens regler-
- så jag valde siden, som vanligtvis används till foder, som yttertyg.
Hur håller ett så mjukt material formen? Förbluffande!
Magi! Det är också tack vare Anita.
Vi har låtit fodertyget utgöra kantband.
Så utvändigt är det ultralätt. Det faller naturligt.
Men inuti är det en teknisk bedrift.
Tack vare sidenet är det elegant och sobert.
Men det är djärvt och okonventionellt.
Det är Marlene Dietrich.
Herr Lagerfeld, kan jag få prata med er lite?
Javisst.
Vad är problemet? Berätta! Det går säkert att lösa.
Frågar ni mig vad problemet är?
Ja, helt uppriktigt.
Den är ju anskrämlig!
Jag tänkte att...
...om ni gör er besväret att prova den så skulle ni bli övertygad...
Är ni...färgblind, eller?
Den är ful.
Det röda är anskrämligt. Det lila är anskrämligt.
Båda tillsammans är anskrämliga!
Men ni ville glänsa till varje pris!
Men jag uttryckte mig ju klart och tydligt.
Jag kunde inte ha varit tydligare!
Jag bad er om att få se värdig ut. Och vad gör ni till mig?
En narrdräkt!
Jag tog mig vissa friheter.
Man får en kreativ process med en modeskapare.
Jag uppfyller inte enbart önskemål.
Vem tror ni att ni är?
Det är inte jag som klär mig i Karl Lagerfeld...
...utan ni som klär Marlene Dietrich.
En modeskapare?
Kråma er ni...
...för journalisterna, men glöm inte en sak:
En modeskapare...
...är bara en spegelbild av kvinnan han klär.
Ni...
...är min spegel.
Ni existerar enbart...
...om bilden i spegeln...
...behagar mig.
Säg åt era kolleger att packa ihop.
Monsieur Lagerfeld.
Jag tänker inte bära...
...er dräkt.
Adjö.
- Vart ska hon? - Divor...
Jag bad henne betala, men hon har inga pengar.
- Det blir inget foto. - Blir det inget foto?
Vad gör vi, då? Man ställer inte bara in allt i sista minuten.
Det är inte mitt fel.
Inte mitt heller.
Packar ni ihop, Anita?
Javisst, Karl.
Vad stilig du är!
God kväll.
Hon är en löjeväckande skådespelare.
God kväll.
Tack.
- God kväll! - God kväll.
Tack för att ni kom.
Vad är det?
Jag ville bjuda mina vänner.
- Det skulle ju bara vara vi. - Jag sa utan mamma, aldrig bara vi två.
Jaha.
- Varför står du där? Sätt dig. - Okej.
- Hej, Jacques. - Hej.
Välkommen.
- Tack. - Hur är det?
- Bra, och du? - Bra.
- God kväll, monsieur. - God kväll.
- Nåt att dricka? - Tack.
Så du ska klä Dietrich?
- Klär hon sig inte hos Chanel längre? - Vem gör det sen Chanel dog? Det är ute.
Varför anlitade Dietrich dig?
- Den tyska kopplingen. - Den kände hon inte till.
Hon hade hört talas om mitt arbete och ville träffa mig.
Går det bra?
Det är en fröjd att klä henne. Hon har kvar sin ungdomliga figur.
Jaså?
Jacques, hur är det?
Din älskling verkar upprörd.
Vilken älskling? Jag blir aldrig förälskad.
- Jaså? - Nej.
Finns det några som är förälskade här?
Ja.
- Jaså? - Ännu ett kärlekspar.
Jag ska... Jag glömde mina cigaretter.
Hans älskling.
- God kväll. Kan jag stå till tjänst? - Nej, det är...
- Får jag...? - Javisst.
Börjar du förstå?
Du är väl en smart kille? Du tror att du har koll.
Du ligger med alla.
Men du är bara en sexleksak för vuxna som jobbar för mycket.
Ska du önska dig nåt, Karl?
Nej.
- Ja! - Bravo!
Grattis på födelsedagen, Karl!
Helvete också!
Grattis på 40-årsdagen, min gosse
Översättning: Lotta Rossi