Denne serie er løst inspireret af Karl Lagerfelds liv.
Nogle af karaktererne, deres intime og professionelle forhold, -
- deres ord og gerninger, steder hændelser og events, -
- og kunstneriske kreationer -
- kan være fiktive eller ændret for underholdningsformål.
I disse tilfælde af fantasi eller ændringer -
- er enhver lighed med den faktiske figur, historie eller person -
- udelukkende af underholdningsformål -
- og ikke tiltænkt at skildre den faktiske person eller deres historie.
EFTERÅRET 1973
Hallo?
Hr. Lagerfeld? Det er Marlene Dietrich.
- Undskyld? - Det er Marlene Dietrich.
Taler De ikke tysk?
Karl!
Ja, fru Dietrich.
Jeg er meget beæret.
Folk har fortalt mig om Dem. Kun gode ting, bare rolig.
Dietrich?
- Det glæder mig. - Jeg er i Paris.
Vil De komme og drikke te hos mig?
Meget gerne.
Montaigne Avenue nummer 12.
Klokken seks i dag?
Jeg kommer med stor fornøjelse.
Marlene?
Vi er klar til at begynde. Vi er her -
- for officielt at annoncere oprettelsen af designerfagforeningen -
- for haute couture og prêt-à-porter.
Vi er otte i alt. Fire haute couturehuse og fire prêt-à-porter-mærker.
Konceptet bag denne forening er at samle traditionen for ekspertise -
- med den dynamiske kreativitet hos yngre designere.
Formålet med denne forening er at synkronisere vores sæsonpræsentationer -
- og stå sammen mod international konkurrence.
Jeg bliver præsident, og fru Sonia Rykiel bliver vicepræsident.
Vi er klar til spørgsmål. Fru Crescent, vil De begynde?
Hvad siger De til dem, der opfatter alliancen som enden på haute couture?
De tager fejl.
Haute Couture er en galionsfigur, resten følger.
Men I udrydder hierarkier.
I sidder ved samme bord som prêt-à-porter.
Nej, vi er to grene af den samme hær, -
- med kavaleriet på den ene side og infanteriet på den anden.
Det er som i det 19. århundrede, -
- aristokraterne dannede en alliance med de rige borgerlige.
Modehuse bringer prestige, vi genopretter deres image.
Men vores billede har ikke brug for at blive genskabt.
Men det er prêt-à-porter, der har holdt fransk mode populær de sidste år.
Og det er derfor, vi er her i dag.
Det passer ikke. Andre spørgsmål?
Hvad synes du så om de nye design?
Det er skønt at være i Paris. Jeg kan tage til La Colombe.
De har renoveret det hele.
Der er utrolige nye værelser med udsigt over poolen.
Ja, det var fantastisk.
Faktisk kunne vi tage tilbage i august.
Åh, ja.
Jeg tager med Claude. Lad os se, hvad vi kan gøre.
Vi skal i gang med nogle meget lange procedurer.
Undskyld, jeg er straks tilbage.
Nå ...
De enes godt med Deres allierede, sovjetterne og amerikanerne.
Det er fornøjelsen ved at arbejde med Pierre.
Som når en baby prøver at være blid, men ender med et smæk.
I det mindste er han aldrig kedelig. Men han tager fejl.
Nå? Om hvad?
I at behandle os som andenklassesdesignere.
Hvis det var tilfældet, ville jeg ikke klæde Marlene Dietrich på.
Klæder De Dietrich på? For Chloé?
I mit eget navn. Karl Largerfelds sur-mesure.
Jeg vidste ikke, du lavede sur-mesure.
Tilgiv mig, kære Francine, men De og Deres blad er ligesom Pierre.
Snobber.
- Fortæl mig, hvad De laver til hende. - Til Dietrich?
- En dragt. - Yves Saint Laurent bliver ikke tilfreds.
Hun opfandt kvindesmokingen 30 år før Saint Laurent.
Jeg lader æren falde, hvor den bør.
Den største tyske skuespiller og den bedste tyske designer.
- De burde lave en artikel i Vogue. - Hun hader journalister.
Alle vil dække hende, men det er ikke lykkes for nogen.
Det ved jeg.
Hør.
Hvis De kan overbevise Marlene om at deltage, -
- får De fem sider om Deres dragt og en af mine bedste fotografer.
Få Deres assistent til at kontakte min.
Godt. Det siger vi.
Hjælper, okay. Men aldrig assistent.
Jeg assisterer kun mig selv, og dét ikke engang hver dag.
Vi ville jo ikke fortælle hende om vores privatliv.
Vores privatliv? Har du da haft ét for nylig?
Og jeg var måske lidt for hurtig om Marlene Dietrich.
Det er lidt en suppedas. Bliver du, eller kan jeg sætte dig af?
Du forsinker mig.
- Jeg skal skifte. - Her er, hvad vi gør.
Middag hos mig efter Marlene.
- Jeg laver mad. - Det kan du ikke.
- Jeg har tid til at lære det. - Vi går ud, men ikke i aften.
Jeg vil ikke gå ud. Du skal være hos mig, bare dig og mig.
- Hvornår har vi gjort den slags? - Hvad mener du med "vi"?
Du betaler min husleje. Men du har aldrig set mit hjem.
Din mor er altid hos dig. Hvad er jeg så?
- En assistent? Seriøst? - Hvorfor spørger du om alt det?
Gud, nej! Hvorfor gør du det mod mig nu?
Jeg skal arbejde. Jeg har ikke tid til den her samtale.
- Arbeit, arbeit, arbeit macht frei! - Det spøger du ikke med!
Jacques!
- Susede stjerneskuddet af sted? - Ja.
- Vil du spise middag med mig i aften? - Gerne. På La Coupole til en forandring?
- Ja, eller også går vi med dem. - Nej, Jacques.
- Det er en dårlig idé. - Hvorfor?
Jeg kan gøre, hvad jeg vil, men du ...
Ville Karl tage det skidt?
Godaften.
Følg venligst mig.
Så det er sådan, De ser ud, herr Lagerfeld?
Velkommen til ligaen. Du er ikke den første.
Den første?
Nogle af Karls venner forråder ham og kommer til os.
Ved du, hvorfor du er mere følsom? Fordi Delon er med.
Hvorfor måle den med Le Crépuscule? Det er noget helt andet.
- Jeg sætter musik på. - Godt.
Daniel, vil du stille nogle vagtelæg og sådan frem?
En lille bid at spise?
Kan du lide det?
Hvad gjorde du med Karls venner?
Amerikanerne var søde. Vulgære, men søde.
Ja, de kom og gik som vinden.
En digter.
Hvordan mødtes I to?
Til en middag.
Han var anstandsmand for en maler. Han ledte efter en ny protegé.
Han syntes, jeg havde en flot rumpe.
Han har suget mit blod lige siden, som en igle.
Han var en skrøbelig lille sag og er det stadig.
Jeg gjorde ham til en gud.
De kommer fra Hamborg.
Pæne kvarterer. Blankenese.
Touché.
Jeg voksede op i Slesvig-Holsten.
Mine forældre havde et palæ.
En hansearving ... Der nu laver moderigtigt tøj i Paris.
I 20 år.
Det er alt, hvad jeg har ønsket mig. I hjertet er jeg pariser og designer.
Ved De, hvad de siger om Dem?
"Han er et vidunder. Han har tusind ideer i minuttet."
Men ingen har sagt, om de er gode.
Har De en stil?
Må jeg?
Det er den kjole, jeg fandt på, da jeg var 12.
Da jeg så Dem i Den blå engel.
Og det er Dem ...
... efter Det hændte i Berlin.
Og det er Dem i Fritz Langs dage.
De ...
Og her -
var jeg 28.
Jeg var Deres muse.
Det er De stadig.
Følg herren ud.
Tak for selskabet.
Jeg forlod Tyskland for længe siden.
Jeg nød ...
... at tale ...
... vores smukke sprog.
Lagerfeld!
Hvor gammel er De?
Fem og tredive -
om et par dage.
Har De fundet den?
Hvad?
Berømmelsen.
Den berømmelse, De ledte efter, -
- da De ankom til Paris som 15-årig.
Ikke endnu.
Nej.
Marlene Dietrich af Karl Lagerfeld 1973
Den er virkelig god. Jeg lyttede til den hver dag i flåden.
- Jeg elsker den. - Danser du ikke?
- Jeg kigger på. Jeg kan ikke danse. - Ikke? Kom.
Du har ingen anelse.
Kom så, skål!
Går du i seng med Karl?
Jeg kender ham godt. Bedre end dig.
Han kan ikke lide at blive rørt, ligesom en jomfru.
- Så hvad laver I? - Hvad handler det om jomfruer?
Er han impotent?
Blev han voldtaget som barn? Eller er det en social sygdom?
Jeg troede, I var den mest sofistikerede gruppe i Paris.
Yves.
Fornærmer jeg din beskedenhed?
Beskedenhed. Selv amerikanerne havde mere stil.
Måske kan han ikke lide sex. Men det kan alle.
Yves ved det, men vil ikke sige det.
Jeg ved intet.
Jeg var lige så pæn som ham, da vi var 20.
- I hader Karl, men I taler kun om ham. - Vi elsker ham.
Vi er bare bekymrede for ham.
- Så meget skønhed og ungdom. - Synes du?
Det er en skam, ingen har haft fornøjelsen, ikke?
Du ved, Pierre, det er mig, der nægter at røre Karl.
Jeg går ikke i seng med folk, jeg beundrer.
Skal vi gå?
Det var du længe om.
Jeg har ventet i et år på, at du talte med mig.
Ned på knæ, dit geni.
Behold det. Jeg vil ikke savne det.
Hov.
Du har glemt noget.
Hvor meget skylder jeg? Du har vel overnatningspriser.
- Er det okay? - Vend dig om.
Ja.
En centimeter mindre her. Der er et hul.
Men det passer til hans tynde hofter og længere ben.
Flot arbejde.
- Vesten. - Jeg henter den.
Du burde have taget et bad. Du stinker af sex.
- Er du jaloux? - Nej.
Er du ikke?
- Skal jeg fortælle dig det? - Nej.
Nej?
Han er en meget flot fyr. Han lader, som om han er svag.
Han vil gerne mishandles. Jeg kneppede ham hele natten.
Fra kl. 23 til 5 uden stop.
- Jeg kan lide ham. - Ellers ville seks timer være en skam.
Vil du vide, hvem det var?
- Det vil du ikke vide. - Jacques, er du 12?
Sig det, hvis du vil. Eller lad være. Jeg er ligeglad.
Yves Saint Laurent.
Jeg laver gas.
Karl, det er gas.
Tittekanter på lommerne.
- Værsgo. - Det er flot.
Tusind tak.
- Karlito, er alt i orden? - Ja.
Her kommer han. Øjeblik.
Marlene Dietrich.
Goddag.
Folk har ret. De har ideer ...
Dragten er smuk.
Men De laver scenetøj.
Jeg laver ikke teater mere. Jeg spiller ikke mere.
De behøver ikke en scene for at klæde Dem på.
Jeg inspirerede verden.
Jeg vil ikke ødelægge det ved at fremvise mit mareridt udenfor.
Jeg vil gerne have noget helt beskedent, -
- en dragt til min Æreslegion-ceremoni.
Jeg kender til Deres rolle og mod under krigen.
Det ville være mig en ære at klæde Dem på.
VOGUES KOLLEKTIONER
Kom næste tirsdag.
Hvordan er hun?
Fantastisk.
Men hun ved det ikke.
Francine!
Det er frygteligt at komme på den tid.
- Det er dårlige manerer. - Helmut Newton.
Fotografen, hvem ellers?
Tre tyskere, den bedste skuespillerinde, den bedste fotograf ...
Århundredets outfit.
Danskvand.
- Hvor gerne vil De have Dietrich? - Meget gerne.
Mit redaktionsteam står klar. Hun er ikke ligefrem aktuel, -
- men for mine læsere er hun stadig et ideal.
Den magtfulde kvinde med sexappel, men beskeden.
Intelligent, provokerende i sin elegance, uafhængig.
Hvis De vil have hende, skal De give hende mere end fem sider.
- Ti? - Hele Vogue.
Det ville være rart.
Saint Laurent ser godt ud. Har han en ny elsker?
Yves, altid.
Vores ikon Yves er en stor elsker, og vi elsker ham også.
En ting er sikkert, -
De tegner ikke i fransk stil.
En dragt behøver ikke være kedeligt.
- Nej, nej, nej, hvad laver du her? - Jeg fulgte mit hjerte og fandt dig.
Du har intet valg. Hvis du vil ind, må du klatre over mig.
- Du kan ikke være her. - Så få mig til at gå.
De her er giftige.
De pletter virkelig. De ødelægger mit tøj.
Så får du nogle smukkere.
Sig det ikke. Der foregår intet mellem os.
Som De befaler, løjtnant.
Vogues leder bad mig om at bede Dem om et interview.
Og jeg syntes, De skulle være chefredaktør i et helt nummer, -
som Fellini var.
Hvad vil De have?
Jeg vil ikke have noget, frue.
Hvad -
- håber De på -
ved at lave det her tøj til mig?
Skal jeg tale om Dem?
Jeg vil vise, hvad jeg er i stand til.
Det er, hvad jeg håber på.
Vise hvem?
Dem.
Alle.
Og en eller to i særdeleshed.
Man giver Dem fingeren, og De ...
Men okay.
De er et tysk krigsbarn, -
der fandt succes i Paris.
Det fortjener ...
En hjælpende hånd.
Men -
- hvis jeg går med til at deltage, -
beder jeg Dem om én ting.
Lad mig ikke ligne en gammel dame, -
der er klædt ud som Marlene Dietrich.
Jeg vil bære mine trængsler med værdighed.
Jeg gemmer mig hver dag, frue.
Jeg har ikke den her krop eller størrelsen.
Og jeg er ikke 35.
Men det er, hvad jeg viser verden, fordi det er, hvad den vil se.
Hvis folk så mig, som jeg er, ville de gå forbi mig.
Jeg vil ikke lade Dem bære Deres trængsler med værdighed.
Ikke Dem.
Jeg får Dem til at bære dem, som jeg gør det, -
og som De har levet Deres liv.
Med pragt.
Stol på mig.
Jeg vil gerne bruge hele mit liv sådan.
I den her lille rede uden at lave noget.
Ryg din joint færdig, og så skal du gå.
Det var ikke særlig pænt.
Har du dårlig samvittighed?
Hvad rager det ham?
- Har I været i seng med hinanden? - Ad! Nej.
Har du set ham sammen med nogen?
Jeg troede ikke, du kunne lide at tale om ham.
Har han altid været sådan?
Hvad mener du?
Som 20-årig gik han under navnet Roland. Af skam over at være tysker.
Og aldrig ...
Aldrig med nogen?
Han var kun interesseret i dem, der ikke var interesseret.
Karl har altid været alene. Indtil dig.
Og nu er du min.
- Er du skør? - Hårdere.
Hårdere?
Marlene?
Fendi.
Jeg er sent på den.
Pels, pels og mere pels.
Tillykke.
På forhånd? Det giver ulykke.
Jeg har altid drømt om at have én.
Jeg så den i Labories udstillingsvindue, og jeg tænkte, -
- at ingen andre end dig ville turde gå med den.
Mor?
Se.
En sand borgerlig.
Jeg elsker det.
Og Yves?
Hvad med Yves?
Hvad siger han om mig?
Hvordan skulle jeg vide det?
Jeg har aldrig talt med ham. Måske bare for at hilse, -
- men jeg er ikke interesseret. Han taler ikke meget.
Vil du spise middag med mig på min fødselsdag?
Uden min mor.
- Mener du det? - Ja.
I morgen aften, efter Dietrich-serien.
Med største fornøjelse.
Den store dag, fru Dietrich.
Godmorgen, hr. Lagerfeld.
Francine Crescent, chefredaktør på Vogue.
- Er det ikke mig, der er chefredaktør? - Selvfølgelig er De det.
Jeg ville sikre mig, at alt var ordnet til Dem.
Det lys, De bad om.
Vi har også et lille værelse til Dem, hvor De kan gøre Dem klar i ro og mag.
Jamen så ...
Til højdepunktet.
Det er en første færdig udgave. Hvis der skal justeres, er Anita her.
- Det er vovet. - Jeg ville bryde designreglerne.
Så jeg tog den silke, vi normalt bruger til for -
og brugte den som hovedmateriale.
Hvordan kan så blødt materiale holde sammen? Forbløffende.
Det er også Anitas arbejde.
Vi har flettet materiale i for at holde sammen på den.
Så udefra er den ultralet. Den falder under egen vægt.
Men indeni er den en teknisk præstation.
Takket være silken er den elegant og undervurderet, -
men dristig og ukonventionel.
Den er Marlene Dietrich.
Hr. Lagerfeld -
må jeg tale med Dem?
Naturligvis.
Hvad er der?
Jeg er sikker på, vi kan ordne det.
Spørger De mig?
Spørger De, hvad der er galt?
Ja, jeg spørger Dem oprigtigt.
Den er hæslig!
Jeg tror, De ...
Hvis De gør dem ulejligheden at prøve den ...
Er De -
farveblind?
Eller hvad?
Den er frygtelig.
Den røde er frygtelig.
Den lilla er frygtelig.
De er frygtelige sammen!
Men De ville stråle for enhver pris!
Jeg gjorde det tydeligt.
Jeg kunne ikke have gjort det tydeligere!
Jeg bad Dem om værdighed.
Og hvad laver De til mig?
En klovnedragt!
Jeg tog mig nogle friheder.
Det er min vision, det får man, når man engagerer en designer.
Jeg er her ikke kun for at opfylde Deres ønsker.
Hvem tror De, De er?
Det er ikke mig, -
- der klæder mig i Karl Lagerfeld, -
- det er Dem, der klæder Dem i Marlene Dietrich!
En modedesigner?
Vis De dem bare -
- foran journalisterne, -
men der er én ting, De ikke skal glemme.
En modedesigner -
- er bare spejlet -
for den kvinde, han klæder på.
De -
er mit spejl.
De eksisterer kun -
- hvis billedet i spejlet -
behager mig.
Bed Deres kolleger om at pakke deres ting.
Hr. Lagerfeld, -
- jeg vil ikke gå -
med Deres tøj.
Farvel.
- Hvor skal hun hen? - Divaer.
Hun siger, hun ingen penge har.
- Hun vil ikke tage billeder. - Billeder?
Hvad gør vi så?
Vi kan ikke aflyse i sidste øjeblik.
Det er ikke min skyld.
Ej heller min.
- Pakker De det væk, Anita? - Ja, selvfølgelig.
Du ser godt ud.
Godaften.
Jeg sagde, hun er en latterlig skuespillerinde.
Godaften.
Tusind tak.
- Godaften. - Godaften.
Tak, fordi I kom.
Hvad?
- Jeg inviterede mine venner. - Det skulle bare være os.
Jeg sagde, det var uden min mor, ikke kun os.
Ja.
- Hvorfor står du der? Sæt dig. - Godt.
- Godaften, Jacques. - Godaften.
Velkommen.
- Tak. - Hvordan går det?
- Godt, dig? - Godt.
- Goddag, hr. - Goddag.
- Vil du have noget at drikke? - Tusind tak.
Skal du så klæde Dietrich på? Handler hun ikke i Chanel mere?
Hvem går i Chanel, nu hvor hun er død? Det er gammeldags.
Jeg forstår ikke, at Dietrich gik til dig.
- Den tyske forbindelse? - Hun vidste ikke, jeg var tysker.
Hun hørte om mit arbejde og ville møde mig.
Så det går godt?
Det er en fornøjelse. Hun har bevaret sin ungpigefigur.
Nå, har hun det?
Jacques, er du okay?
Din elsker virker vred.
Hvilken elsker?
Jeg bliver aldrig forelsket.
- Gør du ikke? - Nej.
Er det rigtigt? Er der nogen elskere ved bordet?
Han er vist forelsket.
- Ikke? - Endnu et forelsket par.
Jeg har glemt mine cigaretter.
Han er hans kæreste.
- Godaften, kan jeg hjælpe? - Nej, det ...
- Må jeg tage ... - Værsgo.
Er du begyndt at forstå det?
Du er en klog fyr, er du ikke?
Du tror, du har kontrollen.
Du knalder med alle.
Men du er en vibrator for voksne, der arbejder for hårdt.
Vil du have noget, Karl?
Nej.
- Ja! - Tillykke!
Tillykke, Karl.
Sikke noget lort!
Tillykke med de 40, søn.
Tekster af: Anders Langhoff